ÖrVERSIGT AF X. VETEKSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 9, N:0 3. 43 



Först försökte jag att använda, nu angifna förfaringssätt^ 

 för att ur erbinen utdraga ytterbin och gjorde dervid visserligen 

 den erfarenheten, att jordens molekylarvigt höjde sig långsamt 

 till 130,0, 130,2, 130,4 ända till 130,5 7 [för en obetydlig qvan- 

 titet] på samma gäng som lösningens röda färg aftog i intensitet» 

 men fann också, efter ett skäligen långvarigt och mödosamt ar- 

 bete, att man svårligen på denna väg skulle kunna framställa 

 ren ytterbinjord. 



Derefter har jag vid afdrifningarne med afgjord framgång an- 

 vändt Marignacs förfaringssätt oförändradt. Efter 13 afdrifnings- 

 serier, hvarvid nitraten upphettades ända till dess de, förut smälta^ 

 fullständigt antogo fast form, återstod ett basiskt nitrat, hvilket, 

 efter lösning i salpetersyra, som tjock syrup eller i form af smält 

 nitrat blott företedde tvä svaga absorptionslinier i grönt och 

 rödt. Fälldt med sublimerad oxalsyra lemnade nitratet 3,5 gr. 

 af en jord, som var hvit med en knappast märkbar dragning i 

 rosa. Dess molekylarvigt bestämdes till 127,66 — 127,62, ty 



1) 1,0238 gr. jord gaf l,66r)6 gr. sulfat. 



2) 1,0302 gr. jord gaf 1,6758 gr. sulfat. 



Dessa bestämningar, såväl som alla öfriga här omnämnda, ut- 

 fördes genom jordens lösning i salpetersyra, tillsats af en pas- 

 sande mängd svafvelsyra, lösningens afdunstning först i vattenbad, 

 derpå på sandbad och till sist öfver fri eld vid en sådan värme- 

 grad, att det bildade sulfatet blef fullkomligt lösligt i vatten. 

 Genom särskilda försök afgjordes, att de använda syrorna, åt- 

 minstone med de qvantitetér, som af dem förbrukades, ej lem- 

 nade den ringaste vägbara återstod. 



Resultatet af de båda anförda bestämningarne, öfverraskande 

 genom ett tal så lågt som 127,6 2, skulle ej kunna förklaras, om 

 icke i den undersökta oxiden inginge en annan jord med vida 

 lägre molekylarvigt än ytterbin. Det blef nu en ny uppgift för 

 mig att uppvisa förhandenvaron af en sådan och att om möjligt 



en metod, för att ur den blandning af jordarter, den s. k. erbinjorden visat 

 sig vara, utfälla oxider af hög mol. vigt som oxalat, under det att den verk- 

 liga erbinjorden koncentrerades i den af salpetersyra sura lösningen. 



