88 NATHORST, OM SPIRANGIüM I SKÅNE. ' 



likhet i sötvattensinsekter, snäckor m. m., då jag först under- 

 sökte Brasiliens sötvatten, och olikheten i de deromkring boende 

 landdjuren, jemförda med Britanniens». — »Hvad växterna be- ' 

 träffar har det länge varit kändt, hvilken enorm spridning många 

 sötvattens- och äfven många kärrarter hafva både öfver kon- 

 tinenter och till de mest aflägsna oceanöar» (Darwin, Om ar- 

 ternas uppkomst. Ofversättning. Stockholm 18T1, p. 326, 328).Ä 

 En gifven följd af denna deras vidsträckta utbredning är, att 

 de äfven under långa geologiska tider kunna fortlefva jem- 

 förelsevis föga berörda af de förändringar, som omdana verlden 

 omkring dem, hvarpå paleontologien gifver måfiga exempel. Här 

 skall dock blott anföras ett enda. Chara, som har en vidsträckt 

 utbredning öfver hela jorden, uppträder redan under triasperio- 

 den, och hvad märkligare är, den tyckes hafva haft fullkomligt 

 samma byggnad, som de nu lefvande representanterna deraf. 

 »Une chose curieuse å mentionner dans les Charagnes, c'est 

 qu'aucun autre type végétal ne moutre autant de Constance dans 

 les formes de toutes ses parties et leur dimensions, qui sont dans 

 ces plantes, restées les memes depuis leur premiere apparition 

 jusqu'au moment actuel. Il parait que des le commencement 

 cette petite famille était aussi isolée qu'aujourd'hui au milieu 

 des autres Cryptogames» (Schimper, Traité I, p. 217). Lik- 

 artadt är förhållandet med Spirangium, ehuru ej under fullt så 

 lång tid och det ligger derför nära till hands att misstänka, det 

 den varit en sötvattens växt — frågan är blott af hvad slag. 



Det var ej utan afsigt som Chara nyss anfördes såsom ' 

 exempel på sötvattensväxternas ringa benägenhet till större för- 

 änderlighet, utan det skedde äfven för att framhålla, det detta 

 slägte redan under triasperioden existerade. Den familj, som det 

 tillhör, står som bekant ganska isolerad, och man kan derför å 

 priori veta, att den fordom uppträdt under flere former än nu. 

 Det synes mig ej oantagligt att Spüxingium kunde tillhöra den- 

 samma. Efter hvad man nu vet om dess byggnad synes framgå, 

 att densamma till grunddragen fullkomligt öfverensstämmer med 

 Oharas carpogonier, hvilka man blott behöfver tänka sig för- 



