90 NATHORST, OM SPIRANGIüM I SKÅNE. 



rätiska bilduingarnes BactrylUum, en diatomacé af ända till nära 

 3 liniers längd och \ linies bredd, under det att de nulefvande 

 äro mikroskopiskt små. Och man kan äfven framhålla, att bland 

 nutidens växter träffas inga så oerhörda motsatser med hänseende 

 till storleken som just bland algerna, ehuru sanningen dervidlag 

 äfven fordrar det erkännandet, att fruktifikationsorganen beröras 

 iemförelsevis ringa deraf. Men att äfven Spirangiums spiral- 

 vridna tuber ej i och för sig äro för stora för att kunna utgöras 

 af en enda cell, torde erkännas, om man påminner sig den än 

 större, encelliga, förgrenade Caulerpa. Och naturligtvis är det 

 ingenting som hindrar, att hyllet hos Spirangiums carposporer 

 varit mera utveckladt och utgjorts af mera sammansatt väfnad. 

 Således ehuru visserligen de så olika dimensionerna hos de hittills 

 kända Characeernas carpogonier å ena sidan och Spirangium å 

 den andra mana till stor försigtighet vid jemföreisen mellan båda, 

 kunna de dock ej anses såsom något oöfverstigligt hinder för att 

 den senare skulle kunna betraktas såsom ett dylikt organ. Såsom 

 slutsats af hvad här anförts drar jag således ej i betänkande 

 att uttala den meningen, att hvad man hittills känner om Spi- 

 rangium gör det sannolikast, att detta föremål är att anse så- 

 som carpogonier af någon med Characeerna befryndad sötvattens- 

 växt af ansenliga dimensioner, men af så skör och bräcklig kon- 

 sistens, att blott de jemförelsevis hårdare, kransställda carpo- 

 gonierna kunnat blifva bevarade såsom fossila. Dock är jag 

 naturligtvis långt ifrån att anse denna åsigt såsom bevisad eller 

 såsom den enda möjliga. Framtida fynd skola måhända lösa 

 frågan på ett helt annat sätt. Att uttala en ny åsigt, äfven 

 om denna ej kan nå längre än till en viss grad af sannolikhet, 

 har dock ofta den fördelen, att den framkallar kritik och deri- 

 genom håller frågan uppe, hvilket i sådana fall som detta är 

 högligen önskvärdt. Särskildt kan jag ej annat än uppmana 

 herrar botanister att egna uppmärksamhet åt saken, enär jag ej 

 kan egna så mycken tid, som jag skulle önska, till jemförande 

 botaniska studier. 



