96 N. P. HAMBERG, OM ARSENIKFÖRGIFTNTNG. 



arseniken hufvudsakligen i hjeruan, i ryggmergen och i nerverna. 

 Lefvern innehåller betydligt mindre och musklerna ännu mindre 

 mängd. Hos en hund, som under 34 dagar dagligen hade ab- 

 sorberat från 0,00 5 till 0, 150 stigande doser arseniksyrlighet, 

 förefunnos i 100 gram af de friska organen följande arsenik- 

 mängder: 



100 gram muskler -.. 0,oooi5 gram, 



100 >) lefver 0,oo27i » 



100 » hjerna... -. 0,oo885 » 



100 » ryggmerg 0,oo932 » 



Dessa tal stå till hvarandra i följande förhållande: 

 1 : 10,8 : 36,5 : 37,3 ^). 

 Arsenikens lokalisation i hjernan, som äfven vid hastiga 

 förgiftningar är ganska tydlig ^), erbjuder från rättskemisk syn- 

 punkt någon vigtighet.» 



Med anledning af SCOLOSUBOFFS iakttagelser och slutsatser 

 beslöt jag att anställa försök i samma riktning och anmodade 

 för sådant ändamål Professor C. Lindqvist att förskaffa mig 

 lämpligt försöksdjur och att vara mig behjelplig vid djurets för- 

 giftning. Professor LiNDGlviST tillmötesgick beredvilligast min 

 önskan och anskaffade en fullvuxen, gul stöfvare vägande 22 "tb 

 99 ort. Djuret erhöll på f. m. d. 21 Februari 1878 ett klistir, 

 beredt af 1 gram arseniksyrlighet, 2 gram fatisceradt natron- 

 karbonat och 47 gram vatten; denna lösning åstadkom dock så 

 stark retning, att den inom \ timma utkrystades. Hunden syn- 

 tes fortfarande frisk såväl denna som påföljande dag. 



Från d. 22 Februari till 12 Mars erhöll hunden dagligen 

 15 — 20 droppar af en lösning beredd af 1 gram arseniksyrlighet, 

 2 gram fatisceradt natronkarbonat och 20 kub.centim. vatten; 

 emellanåt gjordes dock uppehåll en a två dagar, af orsak att 

 hunden visade matleda och betydligt afmagrade; efter d. 12 



') Beräkningen är oriktig, de rätta qvoterna äro: 

 1:18,07:59,0:62,13. 

 2) Något stöd för sistnämnda antagande förefinnes icke uti Scolosuboffs ana- 

 lyser. 



