44 "WENSTRÖM, BIDRAG TILL LÄRAN OM DET STRÅLANDE VÄRMET. 

 Fis. 2. k Äa q-i - 



T' ^ -^ ^' 



a:s strålning mot sig sjelf (2): 



k a^ . .^ 



^•-,^ ........ b, 



1^^ y ^m och a:s strålningsförlust (4): 



k aånR^ ^ 



1~R^^ ' 



samt då jemnvigtstemperaturen 

 uppnås: 

 (5) + (6) = (7) 



Således: 



t = T-é— -T IL 



För att uppfylla ofvannämda vilkor är det enklast, att ytans 

 kant och projektionens sammanfalla, då den förra derigenom 

 kommer att ligga på sferen (fig. 2), 



Vidare kan man låta a med bibehållande af samma kant 

 på sferen antaga hvilken bugtighet som helst. 



Då alltid den strålande ytan sänder lika mycket värme 

 inom en gifven kantlinie, så blir här alltid motstrålningen den- 

 samma som i föregående fall, eller: 



k Aa rn 



T' ^ß^ -^• 



Men förlusten ställer sig olika, beroende på, om ytan strålar 

 mot sig sjelf eller ej. 



p,. g Ar den å ena sidan sådan, att 



samma kant ses från hvarje punkt 

 af sferen, så strålar den allt mot 

 m sig sjelf med undantag af det, som 

 W\ \ ^J^ träffar sferens utom kanten belägna 



'i^m<< I del, och denna förlust är (3): 



k aiånR'^— a) 



