50 SEKRETERARENS ÅRSBERÄTTELSE. 



verket, och af tvänne enskilda män, af h vilka den ene är samme 

 svenske mecenat, som redan förut på egen bekostnad utrustat 

 flera vetenskapliga expeditioner till de arktiska trakterna, och 

 den andre en sibirisk godsegare, soni icke skytt de största upp- 

 offringar för främjandet af sitt fäderneslands kultur och mate-_. 

 riella utveckling. Utaf de från expeditionen sjelf ingångna under- 

 rättelser är det äfvenledes allmänt bekant, att expeditionen, efter 

 en i alla afseenden gynsam resa till Dicksons hamn i närheten 

 af Jeniseis mynning, den 10 Augusti lemnade denna hamn för 

 att anträda sin egentliga och nya forskningsresa; att redan den 

 29 Augusti passerades den nordligaste spetsen af gamla verldens 

 fastland, Kap Tscheljuskin, belägen under 77° 11' nordlig latitud, 

 och detta utan hinder af några ismassor, som man eljest möj- 

 ligen kunde befara vara stadigt hopade omkring en så högt mot 

 norden utskjutande udde; och, slutligen, att expeditionen den 27 

 i samma månad lyckligen uppnådde Lenaflodens mynning, hvar- 

 ifrån de sista hittills erhållna meddelanden från våra resande 

 äro daterade. Den nästan öfver all förväntan lyckliga framgång, 

 som expeditionen dittills haft, och som med det varmaste del- 

 tagande blifvit helsad ej endast af den svenska allmänheten, utan 

 af hela den bildade verlden, ingaf någon förhoppning derom, att 

 expeditionen skulle hinna före vinterns inbrott uppnå det efter- 

 sträfvade målet, Beringssund, och kunna derifrån obehindradt 

 anträda den långa hemresan, som enligt den uppgjorda rese- 

 planen skulle tagas rundt Asien och öfver Suez. Emellertid har 

 sedan dess intet vidare meddelande från expeditionen ingått, 

 hvaraf man synes kunna draga den slutsatsen, att hinder mött 

 under den fortsatta resan mot Beringssund, antagligen genom 

 ogynsamma isförhållanden, och att expeditionen derigenom blifvit 

 nödgad att öfvervintra inom Ishafvet. Huruvida man obetingadt 

 bör antaga såsom tillförlitlig den uppgift, som sedermera ingått, 

 att ett större fartyg, som kunde antagas vara expeditionens 

 ångbåt Vega, blifvit omkring den 20 Oktober från Ost-kap, vid 

 Beringssund, sedt fastsittande i is endast ett par svenska mil 

 nordvest från detta Kap, är i anseende till den källa, hvarifrån 



