10 LINNARSSON, OM GOTLANDS GRAPTOLITER. 



tryckning skulle de blifva i det närmaste rektangulära, såsom 

 de vanligen beskrifvas hos denna art, och såsom de visa sig 

 hos ett i relief behållet exemplar från Asker i Norge. Mynnin- 

 garnes byggnad gör att polypariets sidor blifva undulerande, 

 vidgade vid skiljeväggarne och indragna mellan dem. 1 beskrif- 

 ningar säges vanligen, att mynningarne äro väpnade med taggar, 

 som utgå från skiljeväggarne. Hos det gotländska exemplaret 

 synas inga spår af sådana, och jag hyser starka tvifvelsmål, 

 huruvida de finnas pä exemplar frän Retiolitesskiffern. Väl 

 ser det hos dem stundom ut, som om sådana taggar funnes, 

 men det förefaller mig, som om dessa skenbara taggar icke 

 vore annat än skiljeväggarne mellan mynningarne af thecse, 

 sedda i profil. Ju mer hoptryckt polypariet är, dess mer böra 

 dessa skiljeväggar, sedda på sådant sätt, få utseende af taggar. 



Dictyonema sp.? 

 I mergelskiffer från Fröjel finnes ett exemplar, som möjli- 

 gen skulle kunna tillhöra en Dictyonema, men hvars bevarings- 

 tillstånd ej tillåter någon bestämning. 



De gotländska lager, i hvilka graptoliter träffats, tillhöra de 

 båda lägre af de hufvudafdelningar i hvilka Fr. Schmidt och 

 Lindström sönderdelat Gotlads silurformation, af dem benämnda 

 Visbygruppen och Medel-Gotland. Retiolites Geinitzianus har 

 träffats blott i Visbygruppen, Monograptus lobiferus i båda 

 grupperna. I England synas dessa arter, enligt nyare under- 

 sökningar, hufvudsakligen utmärka Wenlockgruppen. Deras före- 

 komst i de äldre gotländska silurlagren utgör således ett nytt 

 skäl, till de många andra, för dessas sammanställande med Wen- 

 lockgruppen. — På Sveriges fastland förekomma de ymnigt i 

 Retiolitesskiffern, hufvudsakligast i Dalarne och Östergötland, 

 men äfven i Vestergötland och Skåne. Denna skiffer ansågs 

 fordom vara vida äldre, men äfven dess fauna tyckes vara af- 

 gjordt öfversilurisk. — I Nord-Amerika uppträda samma eller 



