80 WIDMAN, OM DIKLORNAFTALIN-«-SULFONSYRA ETC. 



vid stark afkylning. Den var lättlöslig i de vanliga lösnings- 

 medlen såsom kolsvafla, eter, benzol och kloroform, men kunde 

 icke bringas till kristallisation. Efter långvarig hvila (flere må- 

 nader) öfvergick den i en hvit ogenomskinlig, ytterst segflytande 

 sirup, i livilken man dock ej kunde upptäcka något spår af fasta 

 partiklar. Föreningen torde således icke kunna uppträda i fast 

 form. Vid behandling med alkoholisk kalilut öfvergick den i 

 kaliumsaltet af en diklorsulfonsyra. På grund såväl häraf som 

 af analogien med motsvarande /^-förening lider det intet tvifvel, 

 att föreliggande förening verkligen är en tetraklorid. 



Diklornaftalin-a-sulfonklorid 



CjoH-Clo . SO.Cl. 



Om tetrakloriden kokas med alkoholisk kalilut, erhålles, 

 såsom nyss är nämndt, kaliumsaltet af en sulfonsyra. Sedan 

 saltet efter alkoholens afdestillering fått utkristallisera ur vatten, 

 torkades det fullständigt genom utpressning och upphettning till 

 cirka 150° C. Derefter blandades det med en eqvivalent mängd 

 fosforpentaklorid, och blandningen sammanrefs i en skål, tills 

 hela massan var fullkomligt smält. Den så erhållna råa sulfon- 

 kloriden uttvättades med vatten och kristalliserades ur kokande 

 isättika, hvarur den afsatte sig i glänsande fjäll eller nålar. 

 Derefter omkristalliserades den ur benzol, tills den smälte kon- 

 stant vid 148° C. Föreningen är lättlöslig såväl i benzol som i 

 kokande isättika. Ur benzol afskiljer den sig i ganska stora, 

 färglösa,- väl utbildade, glänsande prismer, som vid hastig kri- 

 stallisation antaga utseendet af rombiska taflor. 



Funnet. Beräknadt. 



Cjo 40,63 40,61 



H, 2,12 2,69 



CI3..- 35,94 36,04 



S - 11,27 10,83 



O2 10,83 



100,00. 



