OFVERSIGT AF K. YETliNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 9, N:0 7. 25 



mellan B och C o. s. v. Ur dessa observationer beräknas höjd- 

 skilnaden mellan B och A, C och B o. s. v., hvarvid h och 7, 

 och om afstånden mellan instrument och stång äro å ömse sidor 

 lika, äfven k ^) och h' utelimineras. 



b) Samma metod som föregående endast med den skilnaden 

 att två stänger användas, och syftningar göras ömsom till de 

 båda stationerna. Härigenom vinnes, att refraktionen är oför- 

 ändrad vid syftningarna till de båda stationerna, och att ej obe- 

 tydlig tid besparas. 



c) Instrumentet uppställes i A^ stången i B; derpå flyttas 

 instrumentet till B, en stång uppställes i A och, om tillgång 

 till biträde sä tillåter, en i C; derefter flyttas instrumentet till 

 C o. s. v. Häraf fås under förutsättning, att refraktionen ej 

 undergått någon förändring, 



B:& djup under A =^ H + h — h — k' — / 



vl:s djup under B = H' + h — k — k' — I\ hvaraf 

 H + H' + 2b — 2(k + k') — (l+r) = 

 hvarur k + k' kan bestämmas. 



Denna metod innefattar äfven den i a) och b) och lemnar 

 derigenom dubbel kontroll, hvarför en ny kontrollnivellering i all- 

 mänhet blir obehöflig. Utom det att denna metod bör lemna 

 pålitligare resultat, leder den äfven raskare till målet, hvilket 

 isynnerhet i de fall, då såsom under mina arbeten vid Vinga 

 dessa oupphörligt afbrötos af blåst eller regn, icke är en ovä- 

 sentlig fördel. 



Såsom korrektion för refraktion och skenbar horizont an- 

 togs 



k = 0,00000002026 S"^, 



hvari -S är afståndet. 



Jag går nu att redogöra för utsättandet af några fixpunkter 

 och dessas afvägning från de respektive vattenhöjdmätningssta- 

 tionerna. Dervid vill jag påpeka, att dessa afvägningar mera 

 böra betraktas såsom försök än såsom definitiva bestämningar. 



') såframt refraktionen ej ändrats under instrumentets förtiyttning. 



