ÖFVERSIGT AFK. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1879, N:0 9. 11 



erfarenhet stödt omdöme om den sibiriska ishafskusten måste 

 alltså biitVa, att den öfverallt eger ett, låt också vara här och 

 der mycket genombrutet, växttäcke, i hvars sammansättning fane- 

 rogama växter ingå sånom en väsendtlig beståndsdel. Om det 

 sålunda, såsom Grisebach uppgitVer, »i det arktiska Sibirien 

 gifves stora sträckor, hvarest icke ens kryptogamer kunna växa 

 och der marken är i saknad af all växtlighet», är det icke vid 

 ishafvets strand utan i de inre mera kontinentalt belägna delarne 

 af detta område, som dylika ödemarker äro att finna. 



Liksom den innanför liggande tundran -) består det nord- 

 sibiriska kustlandet af åtskilliga växtfysignomiska afdelningar, 

 hvilka i allmänhet äro temligen skarpt utpräglade. Jag har 

 trott mig kunna urskilja sex slags sådana, för hvilka i de föl- 

 jande användas benämningarna: rutmark, klippmark, blomster- 

 mark, kärrmark, tufmark och sanddyner. Det olika intryck, som 

 dessa framkalla betingas oftast genom en olikartad samman- 

 sättning af deras vegetation, men i vissa fall eller till en del 

 också genom växttäckets större eller mindre täthet. Vissa växt- 

 arter äro uteslutande bundna vid en viss vegetationsafdelning, 

 och gifva åt denna dess allmänna utseende^ andra kunna före- 

 komma öfverallt och allestädes i ungefär lika stor mängd, under 

 det åter andra, ehuru de ingå i sammansättningen af två eller 

 flera sådana afdelningar, dock företrädesvis tillhöra en, af hvilken 

 de utgöra en väsendtlig beståndsdel. På betydliga sträckor är 

 kustlandet beklädt af en på individer rik, sammanhängande växt- 

 matta, på andra delar af detsamma är växtligheten sparsammare 

 och individfattigare, ej helt och hållet täckande marken. 



Rutma7'ken är det nordsibiriska kustlandets växtfattigaste 

 del. Dess mest i ögonen fallande drag, hvilket det för den- 

 samma föreslagna namnet afser att beteckna, framkallas deraf, 

 att dess öfversta, i allmänhet fasta och torra jordlager är genom 



') Anf. st. I, s. 53. 



*) MiDDENDORFF anf. st. 3. 729 O. följ.; ScHMiDT aiif. st. s. 77 — 78; Norden- 

 skiöld anf. st. s. G3— 65; Wrangel anf. st. I, s. 81, 183—4, 187; II, 

 8. 6 m. fl. 



