ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHAND-LINGAK 187 9, N:0 9. 51 



väggar deremot rikt öfvervuxna af Lecanora straminea, Acaro- 

 spora molybdina, Caloplaca creuulata, Rhizocarpon grande, alla 

 ytterst ymniga. Stenarne uppe på ön egde en rik, men särdeles 

 enformig beklädnad af Lecanorae (straminea, saxicola, atro-sul- 

 phurea, varia, Hageni), Rhizocarpon geographicum och grande, 

 Physciee (balanina, csesia, obscura), Xanthoria lyclmea, Parmelia 

 saxatilis samt några Lecidege. På tufvorna och bland blom- 

 växterna träffades nästan uteslutande Caloplacae, Rinodina tur- 

 facea, Lecanora saxicola, yppiga Cladoniae (coccifera, deformis, 

 bellidiflora, pyxidata o. a.), Thamnolia vermicularis, Cetraria 

 nivalis och cucullata. Ramalina sp. 



Små Salixbuskar träffas ymnigt på nästan all slags mark; 

 de ligga nästan alltid starkt tryckta mot jorden och nå sällan 

 större längd än två fot eller en tjocklek öfverstigande en tum. 

 På dessa finner man alltid samma lafvar: Caloplaca pyracea, 

 Rinodina exigua, Lecanora varia, Buellia myriocarpa, Artho- 

 pyrenia sp. Drifveden är ofta rikt täckt af Lecanora varia, 

 Caloplaca vitellina och pyracea, Rinodina exigua och turfacea, 

 Buellia myriocarpa, Xylographa sp., Lecidese. När den blifvit 

 mera rutten, tillkomma ej sällan Biatora tornoénsis, Lecanora 

 tartarea och Cladonise. Ben äro ofta rikt öfvervuxna af lafvar: 

 Caloplacae (vitellina, carina m. fl.), Lecanora Hageni och sub- 

 fusca, men mest med Lecideacei, af hvilka de ymnigast före- 

 kommande äro mig okända. På större ben finnas derjemte Le 

 canora straminea, Acarospora atro-sulphurea, Physcise, Xanthoria 

 lychnea. 



Det är sannolikt, att på den tufviga marken flere familjer 

 måste anses lika mycket representerade. Familjer, som repre- 

 senteras af en enda art så ymnigt förekommande som Sphsero- 

 phorus coralloides, Dactylina arctica, Thamnolia vermicularis, 

 böra nemligen ställas i jemnbredd med de eljest ymnigast före- 

 kommande Cladoniacei, Lecanoracei, Lecideacei. På den ofvan 

 beskrifna, af lafvar mera uteslutande täckta marken torde Le- 

 canoracei vara förherrskande. På stenarne på Jinretlens udde 

 tror jag Parmeliacei täcka största ytan och derefter Lecideacei 



