ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 9, N:0 9. 53 



många branter — och särskildt den i flera afseenden (sydligt läge, 

 god bergart) gynnade vid Jinretlen — nästan fullkomligt blottad, 

 måste det antagas, att detta är en vanlig företeelse på Sibiriens 

 nordkust. Hvad som föranleder detta på ställen som ej kunna 

 nås af isen är svårt att säkert afgöra. Sedan vid Jinretlen 

 träffats en mindre brant åt sydvest temligen rikt täckt med laf 

 ända ned mot vattenytan, tyckes orsaken böra sökas deri, att de 

 äro utsatta för nordanvindarnes våldsamma verkningar, kanske 

 också deruti att snön här åt norr qvarligger så länge. Att lo- 

 kala förhållanden spela en stor rol ser man deraf, att ön vid 

 Tiapka blott 20 eng. mil öster om Jinretlen visar sig så olika. 

 Här finnas Verrucaria-arter ganska nära vattenytan och hela 

 branter äro täckta af laf. Klimatet kan ej vara olika på dessa 

 båda närbelägna punkter; men öns branter bilda talrika vinklar 

 och vrår och ligga kanske ej alldeles så öppet för vind och is- 

 pressning; detta kan dock ej tillfredsställande förklara den stora 

 olikheten. Jag nödgas inskränka mig till att fästa uppmärk- 

 samheten på att vi här på Tschuktscherhalfön uppenbarligen 

 befinna oss på en öfvergångsmark mellan ett nordligare och ett 

 sydligare område. 



Torr mark med ofruktbar jordmån af grus, sand, lerblandad 

 sand, små skifferstycken o. d. har expeditionen ofta träffat täckt 

 med en tunn skorpa af mossa ocli laf utan betydlig inblandning 

 af högre växter. I Middendorffs arbete finnes ej dylik mark 

 beskrifven; den tyckes ej förekomma längre in i Tajmyrlandet, 

 oaktadt den är så vanlig utefter Sibiriens nordkust. Deremot 

 fann SCHMIDT ^) en liknande långt in på Gydatundran. Sådan 

 vegetation ses på för öfrigt naken mark kring någon jordfast 

 sten, en drifvedsstock eller en djupt rotad fanerogam, der skor- 

 pan hålles på sin plats eller är skyddad för rinnande vatten 

 samt för bortslitning af is och snö. I. mera bördig trakt intager 

 den toppen af en kulle eller ryggen af en ås. Skorpan är till 

 stor del bildad af lafvar, och öfvervägande af crustalafvar till- 

 hörande familjerna Lecanoracei och Lecideacei. Derjemte kan 



') Anförda ställe p. 77. 



