5-t ALMaUIST, LICHENOL. IAKTTAGELSER PÅ SIBIRIENS NORDKUST. 



mau finna någon Polyblastia, Dermatocarpon eller några få andra. 

 De större lafvarne representerade af Alectoria jubata, Parmelia 

 saxatilis, Cladoniae, Peltigerse eUer Solorina crocea förekomma 

 här i ringa mängd och äro dåligt utvecklade. Karakteren hos 

 lafflorau är ungefär densamma på alla dylika ställen. Arter 

 kunna på olika platser ersätta hvarandra, men familjerna tyckas 

 öfverallt ingå i samma förhållande. 



Smärre fläckar uakeu jord träffar man ej sällan ; på Tschukt- 

 scherhalfön ses sådan här och der i den nyss omtalade laf- och 

 mosskrustan. Den låga sandstranden vid Pitlekaj och på Hvitön 

 var i stor utsträckning naken; likaså stora fält vid Chabarova, 

 kap Tscheljuskin och kap Jakan. På sistnämnda ställen var 

 marken sprucken i sexsidiga rutor med svällande inre och sänkt 

 periferi, saknande vegetation utom i sprickorna mellan dessa 

 rutor, i hvilka en eller annan blomväxt eller laf (Cetraria, Tham- 

 nolia) finner sitt usla uppehälle. 



Ett sammauhäu^aude täcke af högre växter kan troligen 

 bildas på kusttundran öfverallt, der ej jordmånen är för ogynn- 

 sam. Så långt i norr som på Tajmyrön och Dicksons ö täcktes 

 marken mellan stenrösen nästan helt och hållet af en samman- 

 hängande torf, bildad till stor del af gräs och Cyperaceer. På 

 skifi'ergrunden vid Chabarova, på den låga sandmarken på Beli 

 ostrov och vid Pitlekaj voro blott dalar, kärr och sjöstränder 

 gröna; vid kap Tscheljuskin sågs ingen grön matta. Men blom- 

 växterna stodo glest, de bildade visserligen en sammanhängande 

 torf, men på denna hade mossa och laf i mängd slagit sig ned. 

 Tät matta af högre växter träffades blott på små, särdeles gyn- 

 nade partier af tundran, så t. ex. på en jordvall vid Chabarova 

 och på delar af den väl gödda Preobraschenie-ön. Hed hafva 

 vi ej sett. 



Inblandning af laf i nyss omtalade ängsmark, äfven der den 

 är ganska fuktig, är på många ställen betydlig, och det egen- 

 domliga är, att krustalafvarne äfven här spela så stor rol. Gräset 

 stod på Tajmyrön ganska glest, ett strå här och ett der; mellan 

 dessa och den ej ymnigt förekommande mossan växte i den bruna 



