62 ALMQUIST, STUDIER ÖFVER TSCHUKTSCHERNAS FÄRGSINNE. 



genom egna iakttagelser utleta de omständigheter i landets natur, 

 folkets lefnadssätt samt förbindelser med andra folk, livilka 

 kunnat inverka på dess skaplynne -och särskildt på färgsinnets 

 utveckling; dels att i så vidsträckt skala som möjligt företaga 

 färgblindhetsundersökningar efter Prof. Holmgrens metod; och 

 dels att taga reda på, huru färgsinnet yppar sig i tschuktschens 

 iakttagelser och benämningar af färger samt i hans smak. 



Tschuktschernas land är ungefär så stort som Sverige; det 

 intar nordöstra hörnet af Asien mellan floden Kolyma och Be- 

 rings sund samt mellan Anadyrfloden och sibiriska ishafvet. 

 Norra kusten bildas till stor del af en låg sandstrand, som inåt 

 höjer sig till en mer eller mindre kuperad tundra, på hvilken 

 man här och der ser ett högre fjäll. Klimatet är bistert; medel- 

 temperaturen torde ej öfverstiga — 10°, och en genomträngande, 

 beständig nordanvind gör vistelsen härstädes obehagligare än i 

 de flesta arktiska länder. Sommaren frambringar dock en grön 

 gräsmatta öfver en stor del af landets yta, men träd och högre 

 buskar torde blott växa på enstaka ställen på södra gränsen. 

 Här hafva 3 — 5000 tschuktscher sitt uppehälle. Ursprungligen 

 lefde de alla som nomader på sina renhjordar, men sedan dessa 

 af pest blifvit förminskade, nödgades en del slå sig ned på is- 

 hafvets kust som fångstmän. Ingen väsentlig skilnad har ut- 

 vecklat sig mellan dessa båda stammar. De stå i liflig beröring 

 med hvarandra, tala samma språk, äro renegare och fångstmän 

 efter råd och lägenhet; när en kusttschuktsch blir rik köper 

 han renar, när en renegare förlorat sina blir han fångstman. 

 Båda kunna kanske anses som nomader, ty äfven den så kallade 

 bofaste fångstmannen nödgas ofta flytta för att söka sitt uppehälle. 



Utom af ren- och sälkött samt fisk lefva de på grönsaker, 

 rötter och alger. Afven kläderna hemtas till största delen från 

 renen och salen. Dessas skinn finner man ofta röd- eller gul- 

 garfvade. Som skyddande öfverdrag öfver den hårbeklädda 

 pesken användes vintertiden en blus af bomullstyg med vexlande 

 färger eller en kapuschong af rödgarfvadt skinn. Denna sist- 

 nämnda är vanligtvis, liksom äfven benkläder och mössor, rikt 



