68 ALMQÜIST, STUDIER ÖFVER TSCHUKTSCHERNAS FÄRGSINNE. 



OSS fullkomligt främmande, men torde i någon mån kunna för- 

 klaras deraf, att en jenüorelse sker med föremål af vexlande 

 färgton. Ar denna förklaring riktig, så faller det starkt i ögo- 

 nen, huru mycket mera en tschuktsch fäster sig vid ljusstyrka 

 och andra omständigheter än vid färgton, och det måste förvåna 

 oss att dylika ord kunna användas som färgnamn. Deras skif- 

 tande betydelse förklarar ock till stor del hans villrådighet, när 

 det gäller att ge namn åt en viss färgton. Afven då han förstår,, 

 att man vill ha fram tonen, kan han i de flesta fall ej villfara 

 ens önskan. 



En annan grupp färgnamn är lättare att förstå: 

 Tscherru- (prsefix) gul, brandgul, af Tscherrutscherr ockra. 

 Gyirtu- (prasfix) röd, purpur, af Gyirgyir röd färgbark. 

 Tsc/ievkutså röd, är namnet på färgämnet blodsten. 



Dessa ord uttrycka i första hand att ett föremål innehåller 

 det ena eller andra färgämnet, men öfverföres någon gång 

 på föremål, som ej kunna vara dermed målade. Det är 

 egendomligt att se, huru liten användning ordet tscherru- har, 

 oaktadt ett godt ord for gult saknas, under det att föremål 

 färgade med ockra ofta kallas tschetlju-, hvilket ord i alla 

 förhållanden ersätter de andra tvenne orden i denna grupp. 

 Jag tror mig nu omnämnt alla vanligare ord, som en tschuktsch 

 använder för att uttrycka färgen hos ett föremål. Han har dock 

 många flera. Skall en färg betecknas, får man höra ord sådana 

 som mutlemutl (blod), pountäng (lefver), roraiit (Pedicularis 

 arter), och en mängd andra jemförelser hemtade från växtriket^ 

 renen eller salen, men då vi ej funnit något af dessa ord sär- 

 deles ofta återkommande, inskränker jag mig att nämna, att dy- 

 lika jemförelser sannolikt hafva stor användning. 



Det är redan förut nämndt att tschuktschernas förnämsta 

 färgämnen äro röda; dem använder han flitigt, en stor del af 

 hans skinn äro bestrukna med blodsten. Detta ämne är jemte 

 grafit det enda som lämpar sig till att måla trä- och bensaker 

 med. Den gula eller gulröda ockran ger en föga framträdande 

 färg och brukas blott till beredning af skinn. I sina husgeråds- 



