92 BÖRTZELL, VATTENMÄRKEN VID SÖDRA STAKET. 



att denna del af kännedomen om fosterlandet var alldeles ofull- 

 ständig, och att de gamla pegelstängerna — till och med de vid 

 ett och samma vatten — ej voro s-tällda efter samma horisontal- 

 linie, utan i stället alldeles godtyckligt allt efter det särskilda 

 mål man på hvarje plats der med af såg. Samma klagan föres 

 af General-Inspektören I. Blanken, som tillika anmärker, att 

 pegelskalorna voro delade i hvarandra olika lokala mått. 



Det var Generalen Kråijenhoff förbehållet att afhjelpa 

 denna brist genom att hänföra de afvägningar, som sedan '795 

 blifvit utförda dels af honom sjelf, dels under hans uppsigt, till 

 ett enda gemensamt horisontalplan, för hvilket allt han redogjort 

 i ett arbete benämndt: »Verzameling van hydrographische en 

 topographische waarnemingen in Holland» utgifvet 1813. Kråijen- 

 hoff gaf härvid företrädet åt Amsterdamerpegeln, emedan denna 

 redan var begagnad af åtskilliga, »waterschappen« och öfverallt 

 känd samt dessutom erbjöd den fördelen, att i det närmaste 

 öfverensstämma med Nordsjöns medelvattenständ invid de Hol- 

 ländska kusterna samt med den medelhöjd, hvartill Zuiderzee 

 stiger vid vanlig flod. 



Ehuru nu genom Kråijenhoff A. P. var införd i hela Hol- 

 land, voro dock de af honom bestämda punkterna ännu ganska 

 fåtaliga; men detta afhjelptes snart. Genom kungligt beslut af 

 den 18 P'ebr. 1818 bestämdes nemligen bland annat, »att längs 

 rikets hufvudrevierer, på de platser, hvarest vattenhöjdsobserva- 

 tioner vanligen skedde, skulle pegelskalor uppställas, hvilkas noll- 

 punkt, vare sig för mätning uppåt eller nedåt, skulle anbringar 

 i nivå med A. P.» 



I följd häraf utfördes en mängd afvägningar öfver hela 

 landet, med tillhjelp af hvilka de nya pegelskalorna placerades, 

 hvarjemte serskilda fixpunkter under sjelfva afvägningen an- 

 bragtes i slussar och andra byggnader. Dessa fixpunkter, öfver 

 hvilka register upprättades, bestodo först af jerndubbar (»hakkel- 

 bouten»), som sedermera, efter 1851, ersattes af stenar 0,3 6™ 

 breda och 0,2 4™ höga, i hvilka anbringas ett streck, hvars höjd 



