ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAl). FÖKHANDLINGAK 18 7 9, N:0 9. 105 



vågen (kraftmätaren) spännes till dess visaren anger den för 

 bandet behöfliga kraften. Det band, till hvilket de i det föl- 

 jande anförda experimenten referera sig, tillhör Tekniska hög- 

 skolans samlingar och är 20 meter långt. Skalan å den fjeder- 

 våg, som användts, är delad för svenska skålpund, och den 

 spänning, som bandet kräfver, är — såsom sedermera kommer 

 att visas — omkring 16 skålpund. Det har visat sig möjligt 

 att sköta kraftmätaren så, att variationerna dera genom handens 

 osäkerhet ej uppgå till 0,2 'S,, emot hvilken variation svarar en 

 förflyttning af bandets ändpunkt af 0°^°^.l; denna qvantitet kan 

 derför anses någorlunda motsvara det tillfälliga tilläggnings- 

 felet, hvilket ej är större än V200000 ^^ ^^^^ bandlängden. Detta 

 tillfälliga tilläggningsfel skall dock naturligtvis förringas i be- 

 tydelse ju längre mätningen fortskrider och växa blott såsom 

 qvadratroten ur antalet utlagda band. Då nu likväl den kraft, 

 hvarraed bandet skall sträckas, uppgår till 16 'S, så är det klart, 

 att de för ändpunkternas markering i marken nedslagna pålarna, 

 på hvilkas fasthet mätningens säkerhet i hög grad beror, måste 

 behandlas ytterst varsamt och' att man derför ej får utsätta 

 dem för ens en ringa del af den för sträckningen behöfliga kraf- 

 ten, d. v. s. ej får använda dem såsom stöd och på sin höjd 

 kan anse sig berättigad att utsätta dem för ett lindrigt vertikalt 

 tryck. Det har derför visat sig lämpligt att i bandets ena ända 

 samt på andra sidan i kraftmätaren fästa snören, af ; hvilka 

 formas öglor, och genom dessa träda käppar, som stödas i mar- 

 ken. Vid kraftmätarens sida erfordras två personer, den ena 

 för spänningen, den andra för nålens utsättande, hvarvid man 

 bör se till att, såvida bandets delstreck gå öfver hela bredden, 

 alltid använda samma kant, emedan ingen garanti finnes för att 

 strecken gå vinkelrätt möt kanten. 



Tydligt är att man bör afväga pålarna för att kunna redu- 

 cera det uppmätta afståndet till horisontelt. Lämpligast är att 

 afvägningen föregår nålarnas utsättande, på det man ej må 

 rubba en en gång fixerad punkt, till hvilken man möjligen kan 

 komma att behöfva återgå. 



