118 JÄDERIN, GEODETISK BASMÄTNIXG MED STÅLBAND. 



Ur (15) tar man nu approxiiuatift 



och 





Uli- 1 + Ü__A+ K 

 k ~ ^ 2L^ 2k ^ 8/fc2' 



Genom insättning af det ofördelaktigaste värdet å h, nemligen 

 2™, synes att -y- aldrig kan uppgå till 1.01. Då nu 3/ är så 

 nära konstant, så är det genom eqv. (5) klart, att den differens 

 i tensionen, som uppenbarligen bör finnas vid bandets högre och 

 dess lägre ändpunkt, alltid är omärkbar. 



Af eqv. (3) ser man nu, att äfven q är ytterst litet be- 

 roende af /i, att sålunda såväl korrektionen för bandets böj- 

 ning som den för dess sträckning ej märkbart förändras genom 

 markens sluttning inom den gräns, som derför blifvit bestämd, 

 samt att sålunda tillvägagåendet vid mätning öfver måttligt 

 sluttande mark är detsamma, som då baslinien går i det när- 

 maste horisontelt. 



För vinnandet af större noggranhet är det klart att man, 

 i stället för att, då kraftmätaren anger T^, ständigt utsätta 

 nålen vid bandets slutstreck, kan afsigtligen sätta densamma något 

 innanför och å bandets millimeterskala göra ett par afläsningar, 

 af hvilka medium tages och antecknas såsom en korrektion. 

 Det fel, som riskeras genom osäkerheten i inställningen på kraft- 

 mätaren, erhålles genom derivering af 



då man erhåller 



eller för T = Tq 



L^oj'^ 1 nL rp >o 



'df'~ 12 ' T^ OJ 





Den korrektion /<', som erfordras för hvarje bandlängds 

 reduktion till horisontelt läge, uttryckes genom 



K — — — -^ 



