16 BÄCKLUND, THEORIEN FÖR DE ELEKTRISKA STRÖMMARNE. 



någon punkt i athmosferen såsom följd af en ändring df.i '^ men 

 vi erhålla ej, såsom då vore att vänta, hela den störande kraften 

 för en magnetpol uttryckt genom formler (11), när däri vi insätta 

 för (.1 dess rätvinkliga komponent utåt J^ ty de två nyss nämnda 

 höljen af vattenångor och torr luft, som omsluta det fastare 

 jordklotet, måste i någon grad inverka störande på den ifråga- 

 varande polarisationen af athmosferen, förnämligast genom den 

 rörelse, hvari dessa höljen råka till följe af det värme, som 

 beledsagar ändringen df,i och af höljena absorberas. 



68. Efter hvad i n:o 64 utvecklats, skulle vi anse, att de 

 athmosferiska strömmar, som uppfångas på höljena och just 

 föranleda den ifrågasatta magnetiska verkningen, skola för en 

 punkt (r) vid jordytan bekomma en potential, lika med 



(12) (a! — a) r cos r z/", 



hvarest a' — a skall bero af den å orten (r) observ'erade tem- 

 peraturförhöjning, som beledsagar ändringen d]j., och 



cos rJ" = sin ^ sin (5 + cos fp cos ö cos {t — v) , t-=^s + 7^. 



Om vi skrifva i enlighet med n:o 58 temperaturen lika med: 



a + 6 sin g) sin (5 + c cos (f cos ö cos (t — v) 



och sätta a' — a proportionelt mot denna qvantitet samt således 

 erhålla potentialen i fråga under formen : 



(13) r/i (sin (jp sin d + cos (p cos ö cos (s + A — v')) + 



+ rX sin q) sin d (sin (p sin d + cos (p cos d cos {s + l — v")) + 

 + 7Y< cos q) cos (5cos(s + A — v) (sin y sin (5 + cos (jp cos d" cos(s + A — v)), 



så skola vi vidare sluta i analogi med räsonneraenten i n:o Q^, 

 att den i slutet af föregående n:o anmärkta störningen blir ut- 

 tryckt genom en kraft af storleken 



(14) ~ ^ V' ('^'" (jp sin (5 + cos cp cos d cos {s-\-X — v')) + 



+ — r -^ sin <^ sin d (sin gi sin (5 + cos (p cos d cos {s + X — v")) + 



1 1 



+ — r-^ cos q) cos d cos (s + A — u) (sin g) si n J + cos ^ cos (5 cos (s + X — v)) , 



