ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 1. 15 



meridian störningen är af motsatt riktning på ömse sidor om 

 den magnetiska eqvatorn, åter för orter med samma breddgrad 

 varierar den med longituden, så att störningarna äro motsatta 

 hvarandra för tvänne orter med 180 graders longitudsskillnad och 

 till numeriska värdet störst för A = 6* — s, 18* — s ^). Slut- 

 ligen, ju närmare till någon af jordytans två magnetiska poler 

 observationsorten ligger, dess ansenligare utfalla dessa slags stör- 

 ningar. 



Jag får särskildt fästa uppmärksamhet på att observatio- 

 nerna synas angifva just dessa karakterer såsom allmänt gällande 

 för de extraordinära magnetiska perturbationerna. Se t. ex. 

 JOH. Müller's Lehrbuch der kosmischen Physik, 4:de upplagan, 

 1883, sidd. 815, 816. 



67. Genom pf.s ändring induceras elektriska strömmar inom 

 jorden och det är genom deras omkastning som jorden polari- 

 serats till erhållande af potential (10), på det i n:o 7 beskrifna 

 viset. Äfven i det allmännare fallet, då }.i ej är parallel med J, 

 få vi magnetisk polarisation verkställd af ändringen df-i. Vi 

 beräkna denna polarisation efter samma grunder, efter hvilka vi 

 bestämt den föregående. Vi finna således först ett magnetiskt 

 dubbellager på athmosferens yta, äquivalent med en oändlighet 

 elektriska strömmar, hvarigenom den af den första termen i (8) 

 utmärkta konstanten upphäfves, och vidare finna vi en ny, hela 

 athmosferen genomträngande magnetisering, hvaraf en del får 

 sägas hänföra sig till }.i:s (rätvinkliga) komponent utåt J och 

 den andra delen till (.i:s andra komponent, som står vinkelrätt 

 mot J och hvilken jag för tillfället vill beteckna med ^.i. I 

 öfverensstämmelse med hvad jag förklarat i det sista stycket af 

 n:o 80, kunde det synas som finge man antaga, att de magnetiska 

 axlarne för den magnetisra, som härrör från ändringen d(.i, böja 

 sig omkring partiklarna i de två höljen af vattenångor och torr 

 luft, som omgifva det fastare jordklotet, samt att detta senare 

 tangeras af axlarne för särskildt den magnetism, som af ändringen 

 df.L' förorsakas, och då framkom me ingen magnetisk kraft på 



') Detta sista gäller uteslutande störaingen i Ö, när deklinationen är nära 90°. 



