14 BACKLUND, THEORIEN FÖR DE ELEKTRISKA STRÖMMARNE. 



Alltså^), om N och Ö äro nordliga och östliga horizontalkonipo- 

 nenterna och Z är vertikalkomponenten af den ifrågavarande 

 magnetiska kraften, så skola vi sätta: 



/V= ^ ~73\^ — I ~^ I I ^°^ *''^" (®^" ^ ^^^ ^f — ^^'^ ^ ^^" ^ ^^^ (^ "^ ^)) ' 



(11) ' Ö = __^ Ji- j 1 — I ^ ) cos rJ" cos ö sin (s + /t) , 



^ } a os J^\ \a I I 



Il — I — 7, 1 I COS rJ" (sin d sin ^ + cos d cos (jp cos (s + Z)) ^ 



„ 1 df-i a" 



när det blir fråga om effekten af en i Greenwich vid tiden s 

 iakttagen ändring af i.i och I är den östliga longituden från 

 Greenwich för punkten (r). Men kraften (11) är egentligen ett 

 resultat af tvänne krafter, af hvilka den ena kommer något före 

 den andra. Vi erhålla nämligen först en kraft från det magne- 

 tiska lager, som genom den af d(.i åstadkomna polarisationen af 

 athraosferen uppväckes på jordskorpans öfre yta med radien a", 

 hvilken kraft har en intensitet: 



1 du a" -,„ 



— ^--—o cos rJ 

 a os J^ 



och är riktad till solen, då detta uttryck är positivt, eljest riktad 

 därifrån. Den andra kraften är motsatt denna, den härrör från 

 den i jordkärnan uppväckta magnetismen och vi erhålla värdet 

 för dess intensitet, blott vi i det föregående uttrycket ändra 



o" till ——T. Denna kraft kommer så lång tid efter den före- 



gående som förflyter emellan athmosferens och jordkärnans mag- 

 netiska polarisering. 



Om detta slag af magnetisk störning gäller således, att den 

 uppträder samtidigt öfver hela jordklotet, och om vi endast fästa 

 oss vid den störning, som uppkommit i O och i magnetnålens 

 deklination, så kunna vi säga, att för orter på en och samma 



') Vi medtaga äfven det fall då den elektriska strömmen {fi) ändrar sitt läge, 

 när vi låta derivatan af /< i afseende på s vara den fullständiga derivatan 

 af fl i afseende på tiden. 



