158 BNESTRÖM, MORTALITETSTABELLERNAS HISTORIA FÖRE HALLEY. 



i hvad mån lians försök kan anses lyckadt, har ännu icke, så 

 vidt jag vet, blifvit verkställd'), och jag skall därför i det föl- 

 jande söka utreda denna fråga. Då de Witts uttalanden i 

 vissa fall kunna lämna rum för olika tolkningar, hafva i noterna 

 utförliga citater bifogats, och detta så mycket hällre. som äfven 

 den nya upplagan af de Witts broschyr, såsom införd i en 

 tillfällighetsskrift, är tämligen svåråtkomlig. 



Om dödlighetsförhållandena yttrar sig de Witt dels i tvä 

 »förutsättningar» i början af sin skrift, dels vid den följande 

 beräkningen af lifrän tevärden a. I den ena af de nänida förut- 

 sättningarna afser han dödlighetsförhallandena under raenniskans 

 kraftigaste ålder, hvilken enligt honom innefattar tiden från 

 tredje eller fjärde lefnadsårets slut till femtiotredje eller femtio- 

 fjärde lefnadsårets slut, således falla 50 år. Med afseende på 

 denna period antager han, att om man väljer ett år hvilket 

 som hälst inom densamma, det är lika sannolikt, att döden in- 

 trätfar under första som under sista hälften af detta år.-) Han 

 tillägger, att det visserligen beror af en tillfällighet, huruvida 



deuna festskrift i Zeit sehr, für Matiieni. 24, 1879, sid. lüo — 195; Günthek 

 framhåller hür, att de Witt inom luortalitetsstatistikens historia förtjänar 

 en plats vid sidan af Graünt och Halley. För öfrigt sjnes redan Kersse- 

 BOOM i 611 1737 utgifven skrift, hvilken dock icke varit för mig tillgänglig, 

 hafva ägnat uppmärksamhet åt de Witts försök till upprättande af 

 en mortalitetsordning (se Westeugaakd, Statistikens Theori i Grundrids, 

 Kjöbenhavn 1890, sid. 281). 



') Den redogörelse för de Witts försök, hvilken Caxtok i Vorlesungen über 

 Geschichte der Mathematik 3: 1 (Leipzig 1894), sid. 43 — 45 lämnat, låter 

 icke detta försök framstå i någon gynnsammare dager, och innehåller dess- 

 utom en missuppfattning i fråga om de Witts antagande om dödligheten 

 under menniskans kraftigaste lefnadsålder (jfr sid. 48—49 i min ofvau cite- 

 rade skrift Om lifränteberäkningsmetoderna under sextonhundratalet). 



') Uat eenigh toekomende jaer van 'leven van een Mensch naer believeu uyt- 

 gekosen wesende, binnen den tijdt dat de Mensch, uochte door al te teere 

 jeucht, nochte door al te hoogen ouderdom, sal zijn buyten de volle kracht 

 ende vigeur om sijn leven te continueren, (welcken tijdt in desen op vijftigh 

 Jaeren ghenomen sal werden, als by exempel, van het derde of vierde Jaer 

 sijns ouderdoms e.xcluys, tot het drie en vijftichste of vier en vijftichste 

 incluys) het niet meer apparent is dat de sclve Mensch in d'eerste helft 

 van 't uytgekosen jaer sal komen te sterven, dan in de laetste helft, ende 

 van ghelijckeu oock niet apparenter dat hy in de laetste helft van't voorsz 

 jaer sal komen te sterven ah in het eerste. 



