ÖrVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 2. 151' 



en person, som uppnått det valda årets början, skall dö under 

 ena eller andra halfaret, men att man ändock kan betrakta 

 möjligheterna härför såsom lika stora, på samma sätt, som det 

 visserligen beror af en ren tillfällighet, om man slår upp den 

 ena eller andra sidan, då man kastar ett mynt, men sannolik- 

 heten för det ena eller andra fallets inträffande ändock kan 

 anses vara lika stor. ') 



1 den följande förutsättningen öfvergår de Witt till dod- 

 lighetsförhållandena under den tid, som följer efter det 5o:e 

 eller 54:e lefnadsårets utgång. Han indelar denna tid i tre 

 perioder, af hvilka den första ocJi den andra omfatta hvar sina 

 10 år, samt den tredje 7 år. Sedan 27 år sålunda förflutit, 

 räknade från kraftigaste ålderns ändpunkt, betraktar han hela 

 generationen såsom utdöd; det är honom visserligen icke obe- 

 kant, att många menniskor lefva långt efter fyllda 80 är, men 

 på det att icke värdet af de lifräntor, för hvilkas beräkning 

 antagandena uppställts, måtte utfalla alltför högt och således 

 afskräcka köpare från att söka förvärfva dem, inför han det 

 sista antagandet. För alla tre perioderna gäller enligt de Witt, 

 att en person har större utsikt att dö under ett dithörande är 

 eller halfår, än under ett år eller halfår af den kraftigaste 



') maer dat, al-hoewel 't eenemael vau het hazard dependeert, soo die Mensch 

 tot het uyt-gekosen iaer toe in 't leven gebleven zijnde, binnen het seht, 

 nyt-gekosen jaer mochte leomen te overlijden, of het selve oveiiijden sal 

 voorvollen in d'eerste of wel in de laetste helft van dien, daer inne echter 

 gevonden wert eene gelijckheidt van apparentie of hazardt; even ende iii 

 sulclcer voegen, als ten reguarde van een opgeworpen Penningh eene abso- 

 lute ghelijckheydt van apparentie ende hazardt is, of de selve neder gevallen 

 zijnde met d'eene, of wel met d'andere zyde sal boven leggen, ofte, soo 

 als men gemeenelijck spreeckt, of die Penningh Icruys of munt sal vallen, 

 al-hoewel het selve mede 't eenemael van het hazard dependeert, selfs soo- 

 danich, dat die Penningh thien, twintigh, of meermalen aen den anderen 

 hruys kan vallen, sonder eens munt te leggen, et vice versa. 



Måhända har Cantor uppfattat detta de Witts uttalande sä, som om ut- 

 sikten att kvarlefva skulle motsvara den ena sidans, utsikten att dö den andra 

 sidans nppåtfallande och pä grund häraf (anf. arb. 3: 1, sid. 43) kommit 

 till det missförståndet, att de Wit'L' antagit utsikten att dö under ett 

 visst halfår af den kraftigaste åldern vara lika stor som utsikten att kvar- 

 lefva vid halfårets slut. 



