256 SÖDERBAUM, DERIVAT AF DIFENYLOXETYLAMIN. 



samt 4) hydrat, anhydrider eller klorider af olika organiska 

 syror. Det har därvid visat sig, att fosgen och kolsvafla ome- 

 delbart gifva heterocykliska kondensationsprodukter af indifferent 

 eller svagt sur karakter. Klorkolsyreetern ger i första hand, 

 såsom man a priori kunde vänta, en uretan, hvilken likväl 

 medelbart (genom upphettning) låter öfverföra sig till ett derivat 

 med ringformigt sluten bindning, identiskt med produkten af 

 difenyloxetylamin och fosgengas. Behandling med de under 4j 

 anförda reagensen har däremot icke i något fall, hvarken direkt 

 eller indirekt, ledt till någon ringslutning, ehuru försöksvilkoren 

 på flerfaldigt sätt varierats. 



I. Inverkan af fosgengas. 



4, 5-Difenyldihydro-2-aci-l^ 3-azoxol. 



CßH-.Ha NH 



CeH,.HC\^JcO 

 Ö 



Difenyloxetylamin löstes i tämligen mycket toluol och för- 

 sattes under lindrig uppvärmning med en beräknad mängd fosgen 

 (1 mol.) i 20-procentig toluollösning. Härvid uppstod genast en 

 ymnig hvit fällning, som icke sjönk till botten, utan ännu efter 

 flera timmars förlopp höll sig uppslammad i vätskan. Denna 

 fällning utgjordes af klorvätesyrad difenyloxetylamin. Efter af- 

 filtrering, tvättning med toluol och torkning löstes den nämligen 

 utan svårighet i ljumt vatten och gaf med natronhydrat en hvit, 

 kristallinisk fällning, som omkristalliserad ur benzol smälte vid 

 163 — 164" — samma smältpunkt, som Zanetti^) funnit för 

 Goldschmidts & Polonowskas bas. Ur filtratet från det klor- 

 vätesyrade saltet afdestillerades större delen af toluolen; åter- 

 stoden gaf vid afsvalning en vacker kristallisation af en svagt 

 gulhvit kropp. Renad genom upprepad omkristallisering (ur 

 alkohol), antog denna rent hvit färg och smälte konstant vid 



') Gazzetta chimica XX, 687. 



