ÖFVBRSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 4. 261 



Molekylarvigtsbestämning utfördes enligt Raoult-Beckmanns 

 fryspunktsmetod med isättika som lösningsmedel: 



I. 0.3052 gr. åstadkom i 48.9 gr. isättika en depression 



af o.ior C. 



II. 0.2688 gr. åstadkom i 51.45 gr. isättika en depression 

 af 0.078° C. 



Beräknadt för Funnet: 



CisH.gNSO: I. II. 



M 255 241 261. 



Föreningen har tydligt sura egenskaper. Den löses ej i 

 utspädda syror, ej ens vid kokning; af natronlut däremot redan 

 i köld. Ur alkalisk lösning utfaller den ånyo i kristalliniskt 

 tillstånd vid neutralisering med saltsyra. Af koncentrerad svaf- 

 velsyra löses den utan svårighet vid vanlig temperatur; lösningen 

 färgas vid uppvärmning gul. Af koncentrerad salpetersyra löses 

 den under oxidation; äfven af andra oxidationsmedel, t. ex. 

 kromsyra eller kamäleon, angripes föreningen — i motsats till 

 ofvan beskrifna aczazoxol — med stor lätthet. I alkalisk lös- 

 ning affärgades kamäleon ögonblickligen redan i köld, och en 

 svafvelfri, kristalliserande produkt erhölls, ') ehuru i tämligen 

 ringa utbyte. Föreningen reagerar äfven med salpetersyrlighet; 

 den därvid bildade produkten förhäller sig likväl icke såsom en 

 nitrosoförening. Vid ett försök att framställa en eterart genom 

 upphettning till 100° tillsammans med jodetyl och alkoholiskt 

 kali i tillsmält rör inträffade sönderdelning, hvilken bl. a. gaf 

 sig tillkänna genom en intensiv merkaptanlukt vid rörets öpp- 

 nande. Den fasta reaktionsprodukten utgjorde en blandning af 

 åtminstone 3:ne olika substanser, hvilka icke närmare under- 

 söktes. 



IV. Inverkan af organiska acidylderivat. 



Redan Goldschmidt & Polonowska, de forskare, som först 

 framställt difenyloxetylamin, hafva låtit basen reagera med ättik- 



') Smpt 205—206° 



