ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 4. 265 



Egendomligt nog är detta medels acetylklorid framställda 

 diacetylderivat iche identiskt med det, som Goldschmidt & Po- 

 LONOWSKA^) uppgifva sig hafva erhållit genom inverkan af ättik- 

 syreanhydrid på difenyloxetylamin. Detta ha?' nämligen en an- 

 gifven smältpunkt af 159", således öfver 50° lägre än den af 

 mig funna. För att om möjligt förklara denna motsägelse, upp- 

 repades de nämda forskarnes försök: 



a) basen uppvärmdes med ättiksyreanhydrid i öfverskott, 

 tills lösning inträdde. Den vid afsvalning utkristalliserade krop- 

 pen renades genom omkristallisering ur alkohol och befanns till 

 smältpunkt (196°) och öfriga egenskaper fullkomligt öfverens- 

 stärama med det af mig erhållna monoacetylderivatet; 



b) basen kokades en längre tid, med ättiksyreanhydrid. 

 Produkten visade en mycket oskarp smältpunkt; den började att 

 sintra vid 180 — 190°, men smälte fullständigt först vid omkring 

 205° och utgjorde uppenbart en blandning af monoderivatet 

 (srapt 196°) och det ofvan beskrifna diderivatet (smpt 212 — 213°). 

 Någon antydan om en vid 159° smältande förening kunde icke 

 iakttagas vid detta försök, lika litet som vid föregående. För- 

 modligen beror därför den af G. & P. lemnade sifferuppgiften 

 på skrif- eller tryckfel. 



3- Benzoylderiyat. 



Monohenzoijlderivat, Cj^Hj^NO . COCgH-. Erhölls genom 

 inverkan af benzoylklorid på difenyloxetylamin i benzollösning. 

 Substansen isolerades och renades på samma sätt som motsva- 

 rande monoacetylderivat. Den är ganska lättlöslig i kokande 

 aceton, eljes svårlöslig i de flesta organiska lösningsmedel, olös- 

 lig i syror och alkalier. Fina, hopfiltade, sidenglänsande nålar. 

 Smpt 236—237°. 



xVnalys : 



0.1700 gr. gaf 7.2 kem. kväfgas, mätt vid 20' och 741.4 mm. 



Beräknadt: Funnet: 



N 4.42 4.83 %. 



') Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XX, 494. 



