269 



lf)fversig;t af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1896. N:o 4. 



Stockholm. 



Om en isomer till difenyloxetylamin. 



Af H. G. SÖDERBAUM. 

 [Meddeladt den 15 April 1896 genom L. F. Nilson.] 



Vid den undersökning inom azoxol- resp. aztiolserien, för 

 livilken redogjorts i tvänne föregående uppsatser, ^) användes som 

 ■utgångsmaterial difenyloxetylamin. Denna bas blef härigenom 

 föremål för framställning i tämligen stor skala, hvarvid i hufvud- 

 sak följdes det af Goldschmidt & Polonowska ^) utarbetade 

 förfaringssättet: reduktion af benzoinoxim med natriumamalgam 

 i sur lösning. Som reningsmedel tjenade benzol. Då nu de 

 isamlade moderlutarne från flera beredningar under någon tid 

 blifvit ställda ät sidan, hade efter flera veckors förlopp afsatt 

 ;sig en ringa kvantitet af en väl kristalliserande förening med 

 basiska egenskaper, hvilken genom sin ansenligt lägre smältpunkt 

 visade sig tydligt skild från hufvudprodukten. Substansen smälte 

 i sitt ursprungliga tillstånd något oskarpt vid 123 — 127°, men 

 lät genom upprepade omkristalliseringar ur benzol utan svårighet 

 rena sig, hvarvid smältpunkten steg till 129° och där blef kon- 

 stant. 



Den nya basen är lättlöslig i alkohol och varm benzol, 

 mycket svårlöslig i petroleuraeter; kristalliserar ur benzollösning 

 i rent hvita, rosettformiga kristallaggregat. De enstaka kristall- 

 individerna visa sig under mikroskopet såsom vattenklara,rektangü- 



') Öfversigt af K. Vet. Akad:s Förh. 1895, 351; 1896, N:o 4. 

 2) Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XX, 492. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1896. Arg. 53. N:o 4. 2 



