ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 5. 379 



Xq= A • e-"' ■ g-«';+«i^' sin {at — a^v)'^ 



Tj n=r ^ . 7^g-ff(2/+o^- «;+«i(y+') sin [a^; — aj(_5,' + 0] ! 



y, = O , ^ < - (.y + /) . 

 i; 



X^ = A- ,?me-fU-+2«g-'^«+«i(.';+2« sin [a^! — a^(w + 21)] ; 



A^i :=0, t<-{x + 2/). 

 Y^ = A • n%ie-f(2'+3»e-««+'^i(2'+3ö sin [at— a/jz + S/)] ; 



1^ = 0, ^<^(^ + 30. 



\ (3) 



Fp = ^ .n%w^^ie-^(2'+2/)-iOg-««+«i(2/+2i'-iOsin[ai! — «iOy + 



+ 2p — 10]; lp = 0, t<-(y + 2p — ll). 

 Xp =■- A ' nPmPg-f(--^+2^'^>é-«^+«i^-^'+2^^^ sin [ai — ai{x + 2p[)];^ 



Xp = 0, t<^{.x + 2pl). 



För att erhålla den elektriska kraften norraalt mot tråden 

 vid en viss tid t, har man att summera det motsvarande an- 

 talet af dylika uttryck (3). För att derefter erhålla den ele- 

 mentära impulsen, som denna kraft meddelar en elektrometer- 

 nål, som anbringas i P, under tidseleraentet dt, har man att 

 kvadrera denna summa och multiplicera med dt. Slutligen för 

 att få den totala impulsen, som den elektriska strömmen med- 

 delar tråden i punkten P, har man att integrera öfver hela den 

 tid, som den elektriska kraften består i denna punkt. Tnter- 

 fei'enskurvans ekvation erhålla vi då, när denna integrals värde 

 bestämmes, betraktad såsom funktion af afståndet x från elek- 

 tricitetskällan. 



Integralen multiplicerad med en konstant, hvars värde är 

 betydelselöst, då alla mätningar, som företagas, äro endast re- 

 lativa, antager formen: 



