ÖFVERSIÖT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK 1896, N:0 6. 451 



mättad lösning af Hg Cio försattes med en varm lösning af 

 sülfinklorid, erhölls vid lindrig afsvalning fällning af ifrågavarande 

 salt af smältpunkt 174°. 



Då sullinkloriderna i förhållande tili • Hg CU visa sig så 

 benägna att bilda föreningar af högst metallrika typer, hoppa- 

 des jag, att detta skulle vara förhållandet äfven med andra 

 tvåvärda metallers klorider och har därför försökt framställa 

 det metallrikaste dubbelsaltet af trimetylsulfin och tennklorur. 

 Det har visat sig, att detta tillhör en låg typ, i det det 

 har formeln (CH3)3 S Cl + Sn Clo. Ur lösningar innehållande 

 1(CH3)3 S Cl : 2 Sn CU och 1(CH3)3 S Cl : 10 Sn CU erhölls iden- 

 tisk produkt. Ur de utspädda lösningarna utkristalliserade intet, 

 då de konsentrerades på vattenbad och därefter fingo svalna, 

 utföll en voluminös kristallmassa, som under mikroskopet visade 

 sig bestå af väl utbildade, mest långsträckta kristaller, be- 

 gränsade af prisma- och pyramidytor. De börja smälta vid 

 ungefär 216' och sönderdelas strax därefter. 



Analys: 

 0,6656 gm gaf 0,3364 gm Sn O,,. 



Beräknadt: Funnet: 



Sn 39,21 39,75. 



I) bnetyletyhulfin förening ar. 

 (CH3)2 C. H5 S Cl + Hg CI2. 



Detta salt erhöHs, då saltet med 2 Hg CI2 tvättades med eter. 

 Det smälter vid 117—119°. 



Analys: 

 0,6668 gm gaf 0,3933 gm Hg S. 



Beräknadt: Funnet: 



Hg 50,38 50,84. 



Då saltet med 2 Hg CU mycket långsamt sönderdelas af eter, 

 var analysmaterialet ej fullt rent. Ren substans till smältpunkt- 

 bestämning erhölls genom skakning af ett helt litet prof med 

 eter, tills det ej mer afgaf Hg Cl.,. 



