ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 6. 453 



smältpunkt 126 — 127°. (Analys 1). Ur en lösning af kompo- 

 nenterna i förhållandet 1 : 1 utkristalliserade ett salt af samma 

 smältpunkt, ur en sådan i förhållande 1 : 4 erhölls ett till ut- 

 seendet ej homogent salt, som smälte till stor del fram emot 

 126% men fullständigt ännu ej vid 160°; det var påtagligen en 

 blandning. Saltet med 2 Hg Cio erhölls äfven, då saltet med 

 6 Hg CI2 tvättades med eter, så länge denna upptog HgCU, 

 (spt 127°. Analys 2). 



Analys: 



1) 0,5372 gm gaf 0,358.S gm Hg S = 57,50 % Hg; 



2) 0,4209 gm gaf 0,2807 gm Hg S = 57.49 "/o Hg. 



Beräknadt: , Funnet: 



Hg 57,47 57,50; 57,49. 



Af det senast anförda framställningssättet följer, att sal- 

 tet ej sönderdelas af eter. Uti serien Meg S Cl + 2HgC]2; 

 Me2 Et S Cl + 2 HgClo ; Me Et. S Cl + 2 HgCl2 ; Etg S Cl + 2 Hg CU 

 tyckes föreningarnas stabilitet mot eter vara större, ju flera 

 etylgrupper de innehålla. Ur lösningen i saltsyra utkristalliserar 

 saltet med oförändrad smältpunkt. 



Dehn (Annalen Suppl. 4. sid. 93) beskrifver ett salt 

 {Co H5)3 S Cl + 4 Hg Clo. Detta har jag ej lyckats erhålla. Då 

 framställningsmetoden (saltet tvättades med varm alkohol och 

 omkristalliserades) ej var egnad att erhålla ren produkt, och 

 dessutom analysen stämde mycket dåligt (ber. 64,59 % Hg funnet 

 63,58 io) är det högst troligt, att Dehns salt blott var en 

 blandning. 



(C2 H5)3 S Cl + 6 Hg CU. 



Detta salt erhölls som ett pulver, som smälte vid 189 — 

 190° till en klar vätska. 



Analys: 

 0,6671 gm gaf 0,5214 gm Hg S. 



Beräknadt: Funnet: 



Hs 67,41 67,38. 



