466 STRÖMHOLM, OM SULFIN- OCH TETINFÖRENINGAR. III. 



Hans framställningssätt lemna visserligen ingen absolut garanti 

 för, att ej ännu metallrikare salter kunna exsistera, men, till 

 dess en närmare undersökning härom föreligger, torde det kunna 

 anses ytterst sannolikt, att det hos sulfinerna och hos tetraetyl- 

 ammonium funna gränsvärdet äfven återfinnes hos alla andra 

 ammoniakbaser. 



Om de beskrifna salttypernas konstitution. Det anmärk- 

 ningsvärdaste resultatet af denna undersökning torde vara, att 

 påtagligen en bestämd gräns finnes för sulfinkloridernas (och i 

 sammanhang därmed alla andra alkalihaloiders) förmåga att 

 addera Hg CU (och andra salter af formeln Me^i Hlj). Detta 

 gränsvärde är uppnått, då 6 mol. Hg CL, adderats. Vidare 

 högst anmärkningsvärdt är, att under det salterna af denna 

 gränstyp äro talrika, närmast lägre typer äro högst sparsamt 

 representerade. Slutligen framgår genom de glatta öfvergångarna, 

 då salterna af typerna med 6, 3 och 2 Hg CI2 blott genom behand- 

 ling med organiska lösningsmedel för Hg Clj öfvergå till salterna 

 med 2 och 1 Hg Clj, en reaktion, som utesluter alla vidlyftigare om- 

 lagringar, med full visshet, att formlerna för alla salter med minst 

 1 mol. Hg CI2 måste stå i ett enkelt förhållande till hvarandra. 



Formler, som motsvara dessa fakta, kunna lätt konstrueras, 

 om man utgår från Blomstrands på valensläran grundade teori 

 för haloiddubbelsalter, enligt hvilken det är haloiden, som, i det 

 den öfvergått till högre mättningsstadium, sammanhåller dubbel- 

 saltkomplexen. Det faller ju genast i ögonen, att en kloratom, 

 som med en valens binder en alkaliradikal, ännu har 6 valenser 

 disponibla, således lika många som det antal Hg Cl.^-molekyler, 

 som kan adderas. Däremot strida dessa fakta bestämdt mot de 

 af Werner (Z. anorg. Ch. IX sid. 405) utvecklade åsigterna. 



För salterna af typen med 2 Hg CI2 kan med fördel formu- 



/Cl— Hg Cl 

 leringen Alk— Cl< I [Alk Cl = CL (Hg Cl),] användas, 



^ \C1— HgCl ^ 2V 6 /2J » 



då de således uppfattas såsom additionsderivat af alkalisuper- 



.Hl 



haloiderna Alk — HK II • fTypen med 1 Hg CU kan med lika 



