468 STRÖMHOLM, OM SULFIN- OCH TETINFÖRENINGAR. III. 



att detta skall kunna ske, utan att man såsom vid dietylendi- 



sulfidmetylsulfinderivatet kan visa, att öfverskjutande Hg CU- 



raolekyler äro bundna på annat ställe i molekylen, men i fall 



det skulle inträffa, skulle det alltid kunna tolkas så, att äfven 



de vid Hg bundna envärda kloratomerna öfvergått till flervärda] 



utan den säkraste grunden för densamma är just, att typen med 



6 Hg CI2 visar sig så utomordentligt gynnad i förhållande till 



närmast lägre (och eventuella högre) typer, ett förhållande, som 



med en annan formulering skulle vara högst öfverraskande. 



Formler för salter af typerna mellan 2 och 6 Hg Clj äro ej 



svåra att konstruera. Exempelvis kan typen med 3 Hg Cl^ 



skrifvas Alk Cl {_— Cij Hgjg. Ett salt med denna struktur (na- 



yCl2 Hg 

 turlietvis äro äfven andra formler t. ex. Alk CIC 



>Cl2(HgCl)2 



möjliga, bör vid behandling med organiska lösningsmedel afgifva 

 2 mol. Hg CI2 och direkt öfvergå till ett salt med IHgCU, 

 utan att intermediärt öfvergå till saltet Alk Cl = CI2 (Hg Cl)2. 

 Som under metyletylisobutylsulfinen visats, talar också iakt- 

 tagelsen för, att så eger rum, utan att dock något bestämdt 

 kan sägas. Däremot öfvergå salterna Alk Cl [= CI2 (Hg Cl)2]3 

 först till salterna Alk Cl = CI2 (Hg CI)2, och först om äfven 

 detta angripes, bildas salt med 1 HgClj. 



Om salterna af alkalirikare typer är här ej nödigt att tala,, 

 då dessas konstitution ej genom någon otvetydig reaktion är 

 bunden vid de här af handlade typernas. I förbigående må blott 

 anmärkas, att ännu den alkalirikaste kända typen 4AlkHl,^ 

 Me^^ HI2 kan inpassas under Blomstrands teori genom formeln 



Alk— Hk -Hl— Alk 



I /Hl — Me^^ — HK I • Däremot kunna ännu alkali- 



Alk— HK ^Hl— Alk 



rikare salter knappast väntas, då en CU-grupp, som adderat två 



alkaliradikaler, ej mera torde hafva några med en syreatoms 



analoga negativa egenskaper. 



