ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 6. 475 



H. flrmistolonnm Dahlst. Bidr. t. s. ö. Sveriges Hier, flora- 

 J, s. 26; Hierac. exsicc. Fasc. IV, N:o 2. 



Denna Pilosella-form, som bl. a. karaktäriseras af sina 

 blekt svartgröna och tämligen stora holkar, klädda af stjärnludd^ 

 enkla hår och vanligen gulknappiga glandier, synes äga en stor 

 utbredning åtminstone i södra Sverige. Den har visserligen 

 hittills endast anträffats på enstaka punkter af Östergötland^ 

 Skåne och Småland, men i betraktande af den ännu ytterst 

 obetydligt undersökta Pilosella-floran, kan det med ganska stor 

 säkerhet antagas, att såväl denna som många andra hithörande 

 former framdeles skola komma att litet hvarstädes återfinnas. 



De småländska exemplaren hafva i någon mån smalare 

 blad och mindre holkar än de skånska och östgötska, 



H. Hilmae NoRRL. Adnot. s. 70; Herb. Pil. I, 7, 



Forma gi'andiflora. 

 Afviker från den finska hufvudformen genom betydligt vidare 

 blomkorgar (35 — -37 mm., 26 — 27 mm. hos de finska ex. enligt 

 Norrlin) samt bredare ligul« (de kantstälda äro omkr. 2,5 

 mm. breda). För öfrigt visar den så väl till holkarnes utseende 

 och beklädnad som blad-förhållanden en särdeles stor öfverens- 

 stämmelse med den här som hufvudform betraktade H. Hilmas. 



H. coalescens NORRL. * contrarium NoRRL. Adnot. s. 80; 

 Pil. bor. s. 21; Hier. exs. II, 20. 



Forma glandulosior. 

 Afviker genom rikligt glandelbärande holkar, hvarigenom 

 den närmar sig H. concrescens NoRRL. (Bidr. s. 20; Hier. exs. 

 I, 6), från hvilken den emellertid skiljes på de mörkare, mera 

 lansettlika bladen och smalare holkfjällen. I dessa afseenden 

 så väl som till holkarnas (med undantag af glandelbeklädnaden) 

 och hela växtens utseende i öfrigt synes den vara alldeles 

 öfverensstämmande med den finska, med långa violettfärgade 

 holkfjällsspetsar försedda H. * contrarium (jfr. särskildt de under 

 a i det anförda exsiccat-numret utdelade individen). 



