544 ENESTRÖM, OM PROPORTIONELLA VAL. 



böra tydligen dessa grupper genomdrifva i ordning pj,^.^, • • • , 

 ps kandidater, om uttrycket 



(2) rj{p,) + r^/Xp.) + . . . + r.fijj,) 



är större än något annat uttryck af samma form, men med 

 andra möjliga värden insatta i stället för pj, p^, . . . , p^. 

 För att erhålla det rättvisaste valresultatet har man alltså 

 blott att först för hvarje kombination afp kandidater bestämma 

 huru många platser de olika grupperna skulle lyckats besätta, 

 om kombinationen angåfve valresultatet, och införa dessa tal i 

 uttrycket (2) i stället för p,, p.^, . . . , ps- Man erhåller då 

 lika många värden af detta uttryck, som antalet kombinationer 

 af j5 kandidater, och den kombination, som svarar mot det 

 största värdet af uttrycket, angifver då det verkliga valresultatet. 

 Är t. ex. 



p = 2, 5 = 3, ri = 300, ?-2 = 200, 73 = 100, 



och röstar första gruppen pä kandidaterna K^ och Kn, 

 andra » » » Ä', och K^, 



tredje » » » K^ och K^, 



blefve, om valresultatet vore K^ och K^, pi = 2, p2 = l> Ps^^^i 

 » » » K^ och ^3, Pj:=1, j32=2, p3=l, 



» -A » K^ och K^, Pj = 1, P2 = 1, P3=^2. 



Men i dessa fall äro värdena af (2) i ordning 

 300 • I + 200 + 100 = 750, 

 300 + 200 • I + 100 = 700, 

 300 + 200 + 100 • I = 650, 

 hvaraf följer, att K^ och /C äro valda. 



Så skarpsinnig denna ThielES teori än är, torde den dock 

 icke vara alldeles oantastlig, och dess upphofsman betraktar 

 den icke häller såsom en definitiv lösning af frågan om den 

 riktigaste metoden för sammansatta val. Så t. ex. kan det 

 dragas i tvifvelsmål, om ett valresultats riktighet verkligen bör 

 bedömmas efter den tillfredaställelse, det gifver åt valkorpora- 

 tionen. Tänkte man sig frågan gälla att genom omröstning 

 bland besökarne af en konsert (eller annan föreställning med 



