ÖFVEESIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 7. 545 



estetiskt syfte) afgöra, h vilka stycken borde utföras, vore be- 

 traktelsesättet utan tvifvel passande, men om det gäller att åt 

 ett antal personer gifva ett bestämdt uppdrag, borde väl snarare 

 personernas lämplighet för uppdraget tagas i betraktande, och 

 något oföränderligt samband mellan personernas lämplighet och 

 valkorporationeus tillfredsställelse af valet torde vara svårt att 

 a jjriori fastställa. Denna mera formella oegentlighet skulle 

 måhända aflägsnas, om man i stället för tillfredsställelsen af 

 valet införde sannolikheten, att en valman vore i stånd att 

 finna n lämpliga kandidater. Men äfven om så sker, kan mot 

 Thieles teori, för så vidt den rör frågan om proportionella val, 

 invändas, att enligt densamma fall kunna inträffa, då den med 

 högsta röstetalet försedda kandidaten, zc/ug blir vald, ^) en om- 

 ständighet, som för det populära åskådningssättet torde göra 

 teorien mindre tilldragande. Härtill kommer äfven, att denna 

 teori icke synes gifva någon ledning för att afgöra, huruvida 

 uttrycket (1) verkligen är det, som vid proportionella val bör i 

 främsta rummet komma i åtanka; -) visserligen ådagalägger 

 Thiele, att införandet af detta uttryck leder till D'Hondts 

 metod i de fall, då denna är användbar, men som bekant är 

 nämda metod långt ifrån den enda, som leder till proportionella 

 val. Hvad slutligen angår den praktiska tillämpningen af me- 

 toden, är denna visserligen i de flesta fall ganska enkel, men 

 kem dock, såsom Thiele själf framhåller, '■') leda till nästan 

 ändlösa räkningar. 



Då enligt min mening ungefär lika viktiga anmärkningar 

 skulle kunna göras mot hvarje försök att matematiskt formulera 

 det utmärkande kännetecknet pä en riktig valmetod och med 

 ledning däraf bestämma metoden för proportionella val, har jag 



') Anledningen härtill är, att Thiele med full afsikt befriat sin metod från 

 den inskränkningen, att den kombination af n + 1 kandidater, som skall för- 

 klaras vald i fall n + 1 platser skola besättas, alltid måste innefatta den 

 kombination af n kandidater, som skall förklaras vald i fall n platser skola 

 besättas; jfr Thiele, anf. arb. sid. 428. 



-) Jfr Thiele, anf. arb. sid. 425. 



3) Thiele, anf. arb. sid. 422, 428—429. 



