546 ENESTRÖM, OM PROPORTIONELLA VAL. 



inslagit på en helt annan väg, hvilken visserligen icke teoretiskt 

 taget är så tilldragande som Thieles, men som dock synes mig 

 säkrare leda till målet. Jag har nämligen tagit till utgångs- 

 punkt en definition på proportionella val, som öfverensstämmer 

 med den allmänna uppfattningen af dessa vals beskaffenhet, och 

 sedermera genom generalisation af definitionen sökt bestämma 

 betydelsen däraf i de fall, för hvilka definitionen icke direkt är 

 användbar. 



Den definition pä proportionella val, från hvilken jag ut- 

 gått, har följande lydelse. 



Om j:> platser skola genom omröstning besättas af ?' valmän, 

 som äro fördelade i s grupper G^, G^-, ■ • • , Gg med respek- 

 tive rj, ^2, . . . : Ts röster, så säges tillsättningen ske medelst 

 proportionella val, om de olika grupperna erhålla i ordning 



? ? • ■ • 7 

 r r r 



platser, för den händelse att alla dessa storheter äro hela tal, 

 och ingen grupp af valmän har en enda kandi(lat gemensam 

 med någon af de öfriga grupperna. 



Med gjmpp af valmän förstår jag alltjämt sammanfatt- 

 ningen af dem, som rösta med identiskt lika röstsedlar, och i 

 den följande framställningen antager jag för enkelhetens skull 

 öfverallt, att grupperna äro på förhand ordnade efter röstetalen, 

 så att 



'"i ^ r^ ^ r-g ^ . . . >rs . 



Mot denna definition torde ingen grundad anmärkning kunna 

 göras, dä den i själfva verket blott är en exaktare formulering 

 af den föreställning, man i allmänhet fäster vid uttrycket >/pro- 

 portionella val». 



Såsom ofvan angifvits, bör den uppställda definitionen tjäna 

 såsom utgångspunkt för bestämmande af den proportionella val- 

 metodens begrepp i allmänhet, oeh det första steget blir nu att 

 afgöra, huru man bör generalisera definitionen, så att den passar 

 äfven för den händelse att alla grupper visserligen rösta på helt 



