548' ENESTRÖM, OM PROPORTIONELLA VAL. 



v 

 Man ser lätt, att i allmänhet x är mindre än — och blir lika 



P 

 metl — blott i det fall, som den ursprungliga definitionen afser. 



Det slag af metoder för proportionella val, som enligt denna 

 tankegång erhålles, skulle jag vilja kalla aritmetiska eller hel- 

 talsmetoder, och på grund af det nu sagda uppställer jag följande 

 definition. 



Om jp platser skola genom omröstning besättas af t val- 

 män, som äro fördelade i s grupper G^, G^, ■ • • , G^ med 

 respektive 7\, 7\, . . . , r^ röster, så säges tillsättningen ske 

 medelst aritmetiskt proportionella val, om de olika grupperna 

 erhålla i ordning 



platser, för den händelse att alla dessa grupper hafva helt och 

 hållet olika kandidater, och talet a; satisfierar ekvationen (3). 

 Anmärkas bör, att värdet af x är obestämdt så till vida, 

 som ekv. (3) blott fastställer de gränser, inom hvilka detta värde 

 bör ligga. Antaga vi t. ex. 



s == 2, ^; = 2, ri = 200, r, ^ 150, 



så är det klart, att eqvationen 



är satisfierad, sä snart 



100 < A' < 150. 



Då emellertid hvarje värde af x, som ligger mellan dessa grän- 

 ser, gifver samma värde åt de två uttrycken 



\ X I \ X ! 



d. v. s. leder till ett och samma valresultat, och dä ett lik- 

 artadt förhållande gäller i allmänhet, sä är det likgiltigt, hvilket 

 x-våråe vi välja. Vi kunna därför öfverenskomma, att med x 



