558 ENESTRÖM, OM PROPORTIONELLA VAL. 



är störst. Skulle näinda uttryck vara lika stort för ett antal 

 grupper, och därigenom kunna inträffa, att de valda blefve fiere 

 än platser finnas att besätta, bestämmes genom lottning mellan de 

 lika berättigade grupperna, åt hvilka bland dem de sista plat- 

 serna skola tilldelas. 



Då här själfva definitionen omedelbart angifver, huru man 

 i det omnärada specialfallet skall gå tillväga för att erhålla 

 valresultatet, behöfver därom ingenting vidare tilläggas, utan 

 frågan blir blott, huru förfaras skall, ifall man borttager den 

 inskränkande bestämmelsen, att alla grupper skola hafva helt 

 och hållet olika kandidater. Ty i detta fall är det icke nog 

 att veta, huru många platser hvarje grupp får besätta, utan det 

 fordras helt andra bestämmelser. Så t. ex. lämnar den upp- 

 ställda definitionen oafgjordt, huru valresultatet skall utfalla, 

 om två grupper med en gemensam kandidat skulle få besätta 

 hvar sin plats. 



Innan man kan generalisera förfaringssättet, måste man 

 således modifiera dess form, och äfven i fråga härom är antalet 

 utvägar obegränsadt. Den enklaste torde erhållas, om man ob- 

 serverar, att platserna kunna tänkas tillsatta successivt, och att, 

 dä en plats blifvit tilldelad åt en viss grupp, dennas röstetal, 

 för så vidt det får inverka på de följande platserna, minskas 



med — röster; i själfva verket blir ju, om gruppen G^ redan 



besatt en plats, det antal platser, gruppen ytterligare får be- 



sätta, beroende af uttrycket^— ^ — 1, hvilket uttryck är identiskt 



lika med 



r 



Om den kandidat, som blifvit vald, erhållit röster af en enda 



T 



grupp, minskas alltså dessa med — röster; har han däremot er- 



P 

 hållit röster af flere grupper, ligger det närmast till hands att 



minska antalet röster för hvarje sådan grupp i proportion till 



