566 ENESTRÖM, OM PROPORTIONELLA VAL. 



Öfversigt af vetenskapsakademiens förhandlingar 1896, 

 sid. 181 — 191, och jag har därför icke kunnat här taga någon 

 hänsyn till densamma. Men äfven om dess innehåll tidigare 

 kommit till min kännedom, skulle jag icke hafva haft anledning 

 att modifiera mitt uttalande i slutet af sid. 545. Af det fak- 

 tum, att i regeln flere valmän mäste förena sig om en repre- 

 sentant, för att denna skall kunna blifva vald, föranledes näm- 

 ligen herr Phragmén att betrakta de valmän, hvilka rösta på 

 samma kandidat, såsom tillsammans ägande denne, så att hvar 

 och en af hans väljare har en viss del i honom, och summan af 

 alla delarna är lika med 1. Men enligt min åsikt är detta 

 betraktelsesätt icke grundadt i sakens natur, utan artificiellt, ') 

 hvadan en allmän teori icke lämpligen kan därpå byggas. 

 Att man i det fall, då r valmän skola besätta jp platser, med 



fog kan betrakta hvarje valman såsom ägande rätt till — plats 



eller — representant, är tydligen en helt annan sak, och detta 



betraktelsesätt leder icke till de resultat, till hvilka herr Phrag- 

 mén i den citerade uppsatsen kommit. 



') Det artificiella i betraktelsesättet torde framträda tydligast, om man tager 

 hänsyu till det fall, då alla representanterna väljas enhälligt. I detta fall 

 borde enligt herr Phragméns tankegång en enskild valman vara starkare 

 representerad, om 100 röster, än om 1000 röster afgifvits, ehuru han i båda 

 fallen nått den högsta möjliga grad af representation, d. v. s. fått alla sina 

 kandidater valda. 



