644 EKECRANTZ, NITROSOPENYLHYDROXYLAMINMETYLESTER. 



som finnes eraeilan den nya estern och diazobenzolsyrans båda 

 estrar, framgår bäst af nedanstående skema: 



Nitrosofenylhydroxylamin- 

 metylester. 



a) Färglösa nålar (luktlösa). 



i) Smältpunkt 37—38°. 



<;) Med «-naftylamin, isättika 

 och ett spårzinkstoft, mo- 

 mentant praktfull violett 

 färgning. 



d) Vid kokning med utspädd 

 svafvelsyra, ingen reak- 

 tion. 



e) Ger ej LiEBEEMANN'ska 

 reaktionen. 



/) Ger vid reduktion med na 

 ti'ium amalgam, fenylhy- 

 drazin. 



Diazobenzolsyre-a-metyl- 

 ester. 



a) Gula kristaller (luktlösa). 



6)Smältpunkt 38,5 — 39,5°. 



c) Med a-naftylamin, isätti- 

 ka och ett spär zinkstoft 

 mörkröd färgning ej gå- 

 ende i violett. 



cl) Blir vid kokning med ut- 

 spädd svafvelsyra mörk- 

 gul, grumlig och utveck- 

 lar kväfgas. 



e) Ger ej LiEBEHMANN'ska 

 reaktionen. 



/) Ger vid reduktion as-me- 

 tylfenylhydrazin och mo- 

 nometylanilin. 



Diazobenzolsyre-j'7-metyl- 

 ester. 



a) Flytande. 



b) Heliotropartad lukt. 



c) Med a-naftylamin och is- 



ättika genast rödviolett 

 färgning. 



cl) Stormig utveckling af 

 kväfgas och kväfoxid vid 

 uppvärmning med mine- 

 ralsyror. 



e) Ger denLiEBEEMANN'ska 

 reaktionen. 



c) Öfverförande i Diazoester Cg H- — N = N — OCH3. 



Denna förening, fornt framställd af Bamberger, ^) borde ju, 

 åtminstone såsom intermediär reaktionsprodukt, erhållas vid var- 

 sam reduktion af metylestern och så var utan tvifvel också för- 

 hållandet, fast diazoesterns obeständighet vid temperatur öfver- 

 stigande 0° ej medgaf reaktionens framträdande så tydligt som 

 önskvärdt varit. En liten kvantitet af^ estern löstes i metyl- 

 alkohol och försattes under god afkylning med en koncentrerad 

 lösning af ammoniumacetat och ett spår zinkstoft. Härvid er- 

 hölls en tydlig om också svag lukt af diazoester. ^) Efter till- 

 sats af ättiksyra gaf filtratet efter alkalisering röda färgämnen 

 med såväl a- som /5-naftol. 



För att isolera det sistnämnda färgämnet löstes 0,35 gram 

 metylester i ättiksyra och försattes med zinkstoft så länge ett 

 uttaget prof, sammanfördt med a-naftol, ej ökade färgintensi- 

 teten. Härtill åtgick 1 gram. Filtratet utskakades med eter, 

 hvaj'efter vattenlösningen sattes till en öfverskjutande alkali hål- 

 lande /i-naftoUösning, då det förut beskrifna röda färgämnet 

 CgHj— N = N-— CioHßOH erhölls. Detta identifierades lätt, då 



') Ber. 28, p. 229. 



