ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 9. 659 



ning, dels är dettas ledningsförmåga troligen en helt annan än 

 det neutrala saltets. Däremot är det svårare att förklara, att 

 det finnes ett maximum vid ungefär den strömtäthet, 2 — 3, där 

 zinken börjar utfällas kornig. Här kunna ändringar i förhål- 

 landet mellan ledningsförmågorna ej förekomma, enär tempera- 

 turen är i det allra närmaste lika inom hvarje af de 4 försöks- 

 grupperna. 



Houllfvigue's formel har sitt maximum eller minimum för 

 en strömtäthet — O och aftager eller växer sedan mot ett be- 

 stämdt gränsvärde vid växande strömstyrka. De försök, för 

 hvilka jag redogjort, åtminstone de som utförts omkring 5% 

 20" och 35°, skulle snarare låta representera sig genom två 

 olika formler, den ena för ströratätheter under 2,3 med minimum 

 (= 0) vid mycket små strömtätheter och maximum vid stora, 

 den andra för strömtätheter öfver 2,3 med maximum vid mycket 

 svaga strömmar och sitt minimum (gränsvärdet) vid stora. Den 

 förra formeln skulle uttrycka processen mellan den amalgamerade 

 zinken och vätet, den senare mellan vätet och den korniga zin- 

 ken. Den zink, som utfälles på en amalgamerad zinkskifva, sy- 

 nes således icke blott icke utveckla väte, utan till och med sjelf 

 utfällas af detta. För den korniga, rena zinken eger motsatt 

 förhållande rum. 



Gränsvärdet för båda de antydda formlerna skulle natur- 

 ligtvis bli detsamma. Vid låga ströratätheter faller endast tät 

 zink, som ingår i elektrodens amalgam; vid något större faller 

 äfven kornig, men den korniga angripes genast af svafvelsyran 

 genom sekundärprocessen och utvecklar väte. Vid svagare ström 

 är sekundärprocessen kraftigare, och därför är det förklarligt, 

 hvarför ett maximum kan uppträda vid det samtidiga försiggå- 

 endet af de båda reaktionerna. Sålunda borde det egendomliga 

 maximumet kunna utgöra resultatet af två samtidiga, motsatta 

 processer, hvilka hvar för sig låta representera sig genom en 

 HouLLEViGUE'sk formel. 



Till slut skall jag meddela resultatet af de undersökningar 

 om sura salters bildning vid högre temperatur, som jag om- 



