ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1896, N:0 10. 681 



metylftalimid 132 — 133"), men den erhållna substansniängden 

 var för ringa att tillåta vare sig omkristallisation eller analys. 

 Ftalimidens sniältpunkt är dock så betydligt mycket högre 

 229 — 230' att någon förväxling kan ej ifrägakomma. 



Försök 2, För att om möjligt erhålla bättre utbyte vidtogs 

 den modifikation af ofvan angifna förfaringssätt, att blandningen 

 af nitrosometyluretan, ftalimid och etylacetat under 10 timmar 

 uppvärmdes i vattenbad. Hela ftalimidmängden hölls nu i lös- 

 ning, men ställde sig utbytet vid i öfrigt fullkomligt analogt 

 förfaringssätt ännu ofördelaktigare. 



Försök 3. Då jag ej var fullt säker att natronluten, äfven 

 så svag som 1 %, möjligen kunde verka spaltande på etylaceta- 

 tet, vidtog jag den förändringen att reaktionsprodukten, erhållen 

 på ofvan anförda sätt vid vanlig temperatur, i stället behand- 

 lades med natriumkarbonatlösning. Målet vanns ej häller nu, 

 emedan ftalimid vid vanlig temperatur ej synes påverkas af 

 natriumkarbonatlösning, utan erhölls vid afdunstning af etylace- 

 tatet en återstod, som visade sig till öfvervägande mängd bestå 

 af ftalimid. 



Med stöd af hvad som förut vid naftolestrarne blifvit an- 

 fördt synes det, som en större koncentration vore ett villkor för 

 reaktionens genomförande. Utan tvifvel är den ringa lösligheten 

 hos ftalimiden här orsaken till det ringa utbytet, som dock är 

 tillräckligt stort för att visa, det nitrosometyluretan under vissa 

 förhållanden reagerar med imidgruppen. Men såsom ofvan blifvit 

 anfördt stod ej något bättre lösningsmedel än etylacetat till 

 buds. Ur detta kristalliserar föröfrigt ftalimiden i stora, synner- 

 ligen vackra, färglösa taflor. 



Nitrosometyluretan och floroglycin. 



Af floroglycin äro tvänne metylestrar kända, nämligen di- 



((0003),, 

 metylestern Cg H3J och trimetylestern Cg H3 (OCH3).,. ') 



') Will., Ber 21, p. 603. 



