684 BEECRANTZ, OM NITROSOMETYLURETANS REAKTIONER. 



Nitrosometyliiretaii och jod. 



H. v. Pechmann har i sin första af handling öfver diazo- 

 metan ') påpekat dess reaktion med jod, som förlöper sä glatt 

 att han begagnar densamma till kvantitativt bestämmande af 

 diazometan i eterlösning. Det låg således nära till hands att 

 undersöka om nitrosometyluretan visade samma reaktion. Jod 

 reagerar med diazometan enligt formeln: 



CH.,< II + Jo = CHo J. + N., 



hvilket för nitrosometyluretan skulle motsvaras af denna formel: 

 CH3— N— NO + J, = CHo Jo + N. + CO. + Co H. . OH. 

 CO.OCoH. 



Till en lösning af 1,30 gram (1 mol.) jod i 10 kbcm. torr 

 eter sattes 0,70 gram (1 mol.) nitrosometyluretan, hvarefter 

 blandningen en längre tid lämnades att stå vid vanlig rums- 

 temperatur. Sedan den brunfärgade lösningen blifvit aflfärgad 

 med SO2 extraherades med eter, hvarvid ingen metylenjodid 

 kunde påvisas. Att reaktionen ej kunde genomföras bestyrktes 

 ytterligare genom att till en lösning af nitrosometyluretan i eter 

 sätta ett spår jod, som ännu efter 24 timmar brunfärgade lös- 

 ningen. 



Nitrosometyluretan och fenylseiiapsolja. 



Genom att låta diazometan reagera med fenylsenapsolja 

 har v. Pechmann-) erhållit en i silfverglänsande blad kristalli- 

 serande additionsprodukt, med karaktären af en svag syra. Han 

 anser denna förening vara ett triazolderivat motsvarande formeln: 

 Cg H5— N— C . SH Cg H.— N— C . SH 



N CH eller mer sannolikt HC N 



N N 



') Ber. 27, p. 1889. 

 2) Ber. 28, p. 861. 



