686 EKECRANTZ, OM NITROSOMETYLURETANS REAKTIONER. 



veckling erhölls såsom reaktionsprodukt en brungrön lösnings 

 som under 16 timmar lämnades att sta på ett kallt ställe, då 

 under tiden ferrocyankalium i riklig mängd afsatt sig. Filtratet 

 utskakades upprepade gånger med eter, som vid afdunstning 

 knappt lämnade märkbar återstod. Under stark afkylning sur- 

 ^fjordes härefter den alkaliska lösningen med utspädd klorväte- 

 syra, samt extraherades efter utsaltning genom flitig utskakning^ 

 med eter. Eterutdragen indunstades i vacuum öfver svafvelsyra,. 

 mot slutet utan användande af vacuum, då såsom återstod ei- 

 hölls^; en ringa mängd af en färglös kristallinisk substans — 

 ytterst flyktig, men tillika hygroskopisk — som med merkuri- 

 klorid gaf hvit fällning, — allt egenskaper, som tillhöra den 

 sökta metylnitraminen. På grund af det ringa utbytet och de 

 ofvan anförda egenskaperna var det förenadt med stora svårig- 

 heter att erhålla substansen sä ren att smältpunkten med säker- 

 het kunde fastställas. För att om möjligt erhålla bättre utbyte 

 har jag under samma förhållanden på en gång oxiderat 5 gram 

 nitrosometyluretan, men erhölls då relativt sämre resultat, an- 

 tagligen på grund af den större svårigheten att hålla reaktionen 

 vid låg temperatur. 



I en kommande uppsats vill jag redogöra för de erfaren- 

 heter jag gjort vid nitrosometyluretans inverkan på fenylhydra- 

 zin och hydroxylamin, med hvilket arbete jag för närvarande 

 är sysselsatt. Försöket med fenylhydrazin gjordes för att om möj- 

 ligt komma till assymetrisk metylfenylhydrazin CgH5N.CH3NH2. 

 Att: hydroxylamin bör reagera var ju på förhand att antaga då, 

 H^ N, såsom bekannt genom Klobbies här ofvan anförda under- 

 sökning, med sådan begärlighet reagerar med nitrosometyluretan. 



Upsala den 7 December 1896. 



