22 WIDMAN, NYA TRIAZOL- OCH TRIAZINDERIVAT. 



ßeräknadt: Funnet: 



C 59,6 59,6 



H 4,4 4,4 



N 26,1 26,3. 



Fenyloxitriazoi ger salter med såväl syror som baser. Den 

 löser sig icke i blott i alkalier utan äfveu i alkalikarbonat och 

 är således en tämligen stark syra. Alkalisalterna äro mycket 

 lättlösliga. Lösningarne reducera icke ens vid långvarig kokning 

 FEHLiNGska lösningen. 



Hydrohloratet, CgH7N30.HCl + II2O, är mycket svårlösligt 

 i kallt vatten. Basen löser sig därför ej i kall saltsyra, men 

 lätt i varm. Vid lösningens afsvalning kristalliserar saltet i 

 solfjäderformigt grupperade, platta nålar. Ett i exsiccator torkadt 

 prof förlorar vid 100° samtidigt både kristallvattnet och hela 

 klorvätehalten. 



Beräknadt: Funnet: 



Cl 16,5 16,5 



HCI + H2O 25,3 25,1. 



Platinaklorid åstadkommer ingen fällning; vid koncentrering 

 blir lösningen mörkfärgad och undergår sönderdelning. 



Silfversaltet, CgHgNg . OAg + H^O, utgör en amorf, i vatten 

 olöslig fällning. Det innehåller 1 mol. vatten, som icke bortgår 

 vid 100% men väl vid 120°. Vid starkare upphettning subli- 

 merar fri fenyloxitriazoi under kvarlemnande af metalliskt silfver. 

 Beräknadt : Funnet : 



Ag 37,8 37,6 



H,0 6,3 6,4. 



Beträffande ifrågavarande förenings konstitution framgår af 



bildningssättet, att den kolatom, som är förenad med syre, 



måste vara direkt bunden vid fenylhydrazinrestens /i-kväfveatom. 



Man har således blott att välja mellan 2 formler: 



N— C.OH N— CO 



II II II I 



HC N och HC NH 



V \/ 



N . CeH, N . C^H, 



