ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 1. 29 



N— CH N— C . COOH 



II II II II 



CH, .C N HC N 



' \/ \/ 



N . C,H, N . C«H, 



Bladin har emellertid svarat med en lika grundlig speku- 

 lativ undersökning, som ledde till den slutsats, att intet skäl 

 för honom funnes att uppställa en ny formel för dicyanfenylhy- 

 drazin, men att i stället formlerna för Andreoccis föreningar 

 borde utbytas mot andra, som öfverensstämde med ett annat 

 uppfattningssätt af reaktionsförloppet vid acetyluretans inverkan 

 på fenylhydrazin — ett uppfattningssätt, som enligt Bladins 

 åsikt icke blott lika väl utan till och med bättre förklarade de 

 föreliggande fakta. Detta reaktionsförlopp har Bladin i korthet 

 formulerat på följande sätt: 



NH.COOCoH- NH^ N— CO 



I 'Vi" = II I +H.,0 + CoH5.0H 



CH3.CO NH.CgH^ CH3.C NH 



b o 



I enlighet härmed skulle Andreocgis ofvannämnda båda för- 

 eningar vara sammansatta på följande sätt: 



N— CH N— CH 



II II II II 



CH3.C N HOCO.C N 



N . CeH, N . CeH, 



Af de båda forskarnes undersökningar är det i själfva 

 verket omöjligt att sluta sig till, hvilken åsikt är den rätta. 

 Ett bindande bevis har ingendera lyckats förebringa, hvilket 

 ock Bladin för sin del erkänt. 



Frågan berodde tydligen på sammansättningen hos å ena 

 sidan dicyanfenylhydrazin å den andra fenylmetylacitriazol. Kunde 

 man blott med säkerhet afgöra den enas konstitution, så följde 

 den andras såsom ett koroUarium och därmed vore också alla 

 hithörande triazol- och tetrazolföreningars formler fastställda. 



I och med min ofvan meddelade undersökning har i själfva 

 verket frågan om fenylmetylacitriazols konstitution blifvit experi- 

 mentelt afLnord. 



