ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 1. 43 



Men under denna förutsättning mäste således äfven de öfriga 

 substituerande radikalerna taga plats i den sidoordnade imid- 

 gruppen och således t. ex. fenylderivatet hafva sammansättningen: 

 S— CH2 S— CH2 



CeHjN^C^ ^CH2 och icke HN=C<^ '^CH2 

 HN-cb C.HgN— CO 



(1) (2) 



såsom jag förut antagit. 



Den vanliga fenylthiohydantoinen ger, som bekant vid kok- 

 ning med saltsyra, fenyl-sinapanättiksyra. 



CO— s 

 C«H.N— CO 



Om det motsvarande sexledade fenylderivatet vore samman- 

 satt enligt formeln (2) så borde detsamma undergå liknande 

 sönderdelning vid kokning med HCl d. v. s. det borde uppstå 

 klorammonium och den af mig förut beskrifna fenyletern af 

 sinapanpropionsyra: ^) 



S — CHo 

 G0<( ^CH, 

 Cell.N-CO 



Om man uppvärmer kloriden till den sexledade fenylthio- 

 hydantoinen med ungefär 5 ggr dess vigt vatten, löses så små- 

 ningom den i början afskilda fria basen. Lösningen, ur hvilken 

 vid afsvalning ingenting afsättes, ger icke någon fällning med 

 platinaklorid, oeh vid tillsats af natronlut utvecklas icke ett 

 spår af ammoniak. Deremot luktar vätskan tydligt af anilin 

 och densamma kan i sjelfva verket lätt påvisas medelst de be- 

 kanta karakteristiska reaktionerna. 



Samma resultat erhålles, om saltet kokas med öfverskott 

 af klorvätesyra, ehuru i detta fall bildningen af anilin synes 

 vara rikligare. 



1) Öfvers. af K. Vet. Akad. Förh. 1892: 167. 



