ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 2, 65 



H.,N— C.CN N— C.CN 



II II II 



(CH3)2C1I.C0 0H+ N =(CH3)2CH.C N +2H2O. 



HN^CeH, N.CeH, 



För att konstatera identiteten har jag ur min cyanförening 

 framställt motsvarande syra och amid. 



Isopropylfenyltriazolkarbonsyraii. 



C,K 



>C2N3.COOH 



erhölls lätt ur nitrilen genom uppvärmning med utspädd kalilut. 

 Efter tillsats af klorvätesyra till sur reaktion afskiljde sig snart 

 breda, spetsiga, glänsande, i eter svårlösliga kristaller. Vid 

 omkristallisation ur benzol erhöllos blad eller egendomliga vårtor. 

 De innehöllo kristallbenzol och smälte omkring 112°. Efter 

 benzolens aflägsnande genom lindrig upphettning smälte sub- 

 stansen under häftig gasutveckling vid 153°. 



Isopropylfeiiyltriazolkarbonsyrans amid. 



(CH3)2CH^ 



>C2N,.C0NH2 

 CßH/ 



framställdes ur nitrilen på det sätt, att den ganska utspädda 

 alkohollösningen försattes med några droppar kalilut och tämligen 

 mycket vätesuperoxid, hvarefter blandningen uppvärmdes till 80°. 

 Efter tillsats af något kloramonium afdunstades lösningen till 

 torrhet. Härvid utföll den bildade amiden såsom en stelnande 

 olja. Vid därpå följande kristallisation ur vatten blandadt med 

 litet alkohol afskilde den sig i färglösa, små, glänsande, tjocka 

 pyramider, hvilka smälte vid två olika beredningar vid resp. 

 145—146° och 144°. 



Jämför man nu de af mig iakttagna egenskaperna med de 

 af Bladin angifna, finner man att de mot all förväntan alldeles 

 icke stämma öfverens. Bladins syra smälter (benzolfri) vid 



