ÖFVBRSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 2. 67 



Sedan några försök att framställa de ifrågavarande triazol- 

 föreningarne genom ! dicyanfenylhydrazins behandling med isobu- 

 tyrylklorid blott ledt till total förhartsning af reaktionsmassan, 

 rekvirerade jag en ny kvantitet isosmörsyreanhydrid från Kahl- 

 BAUMS fabrik. Detta preparat kokade till största delen mellan 

 180—190° och det mesta gick öfver vid 185—187° (756 mm. 

 barometertryck, hela kvicksilfverpelaren i gasen). För att än 

 ytterligare pröfva preparatets renhet användes en del af hufvud- 

 fraktionen till framställning af /J-isobutyrylfenylhydrazid. I detta 

 fall erhölls en fullkomligt ren, vid 140° smältande produkt redan 

 efter 2 kristallisationer. 



Med användande af detta preparat framställde jag därpå 

 fenylisopropyltriazolkarhonsyra ur dicyanfenylhydrazin enligt det 

 af Bladin använda och beskrifna förfaringssättet. Efter ett par 

 omkristallisationer ur benzol och en ur vatten smälte den från 

 kristallbenzol (resp. kristallvatten) befriade syran precis vid 153' 

 och visade för öfrigt alla de ofvan angifna egenskaperna. 



Beräknad t Funnet: 



för Cj^H.jNjOj: 



N 18,2 18,4. 



Af den rena syran framställde jag därpå etyletern (med 

 alkohol och klorväte) och ur denna fenylisopropyltriazolkarbon- 

 syrans amid. Denna smälte redan efter den första kristallisa- 

 tionen vid 140°, efter den andra vid 144° och öfverensstämde 

 fullständigt med den ofvan beskrifna. 



Häraf framgår således, att de af Bladin angifna smält- 

 punkterna måste korrigeras: för fenylisopropyltriazolkarbonsyran 

 från 135° till 153° och för samma syras amid från 127,5° till 

 145°, samt att de ur dicyanfenylhydrazin och de ur dicyan- 

 isobutyrylfenylhydrazin erhållna fenylisopropyltriazolföreningarne 

 är o identiska. 



Den ofvan beskrifna undersökningen har således ådagalagt, 

 att a-acidylfenylhydrazider lika väl som fenylhydrazin själf 

 kunna gifva cyanadditionsprodukter. Den lem nar äfven, såsom 



