ÖPVERSIGT AF K. VETBNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 2. 73 



eller snarare 



CHo 

 /\. ^ CIL- COOH 



CHo CO 0— H 



/ 



1 " 1 +1 = 



CH2 



S NH H 



\ 



\/ 



S— C(NR)NH2 



C=NR 



Bildningen af anilin talar tem ligen bestänidt för den senare 

 formeln. Emellertid kan det vara möjligt, att denna anilin är 

 en sekundär produkt, uppkommen genom inverkan af klorväte- 

 syra pä redan färdigbildad thiohydantoinsyra. Deremot torde 

 väl den totala frånvaron af klorammonium i reaktionsprodukten 

 kunna anses för ett så godt som afgörande bevis för riktigheten 

 af formeln (1) sid. 70. Ty det är svårt, att inse hvarför en 

 förening med den sammansättning, som formeln (2) angifver, 

 icke skulle, innan den undergår någon vidare förändring, vid 

 behandling med HCl utbyta NH-gruppen vid kolet mot syre, 

 då detta så ytterst lätt sker t. ex. med acetylderivatet af den 

 osubstituerade sexledade thiohydantoinen: 



S-CH2 

 HN = C<( ^CHj. 

 NH-CO 

 Då enligt uppgift den vanliga 5-ledade fenylthiohydantoinen 

 vid kokning med utspädd saltsyra ger ammoniak och fenylsine- 

 panättiksyra (fenylsenapsoljeglykolid) : 



S— CH2 



I y^^ 

 CO— NCßHj 



och således bör hafva en sammansättning motsvarande formeln 



(2), uppställer sig den förut antydda möjligheten af de femledade 



och sexledade derivaten icke skulle hafva samma konstitution. 



Det är dock icke lätt att förstå, hvarför fenylsvafvelurinämne 



skulle reagera på ett annat sätt på /:/-jodpropionsyra än på 



monoklorättiksyra. För att i någon mån vinna klarhet härut- 



innan har jag försökt framställa sexledad fenylthiohydantoin 



efter en annan metod, då det ju kunde vara möjligt en isomer 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 18H5. Årg. 52. N:o 2. 2 



